УХВАЛА

14 липня 2021 року 
м. Київ

Справа №  903/131/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:                  Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича  
на рішення Господарського суду Волинської області від 04.11.2020 (суддя Войціховський В. А.) 
і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 (головуючий суддя Савченко Г. І., судді Демидюк О. О., Павлюк І. Ю.) 
у справі № 903/131/20
за первісним позовом Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича  
до Приватного акціонерного товариства "Волинська Фондова Компанія" 
про визнання договорів недійсними 
і за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Волинська Фондова Компанія"
до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича  
про стягнення 2 772 299,17 грн,
В С Т А Н О В И В:
13.05.2021 скаржник надіслав безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Волинської області від 04.11.2020 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 у справі № 903/131/20. 
Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 20.05.2021 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ   О.   В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.
Ухвалою Верховного Суду від 28.05.2021 касаційну скаргу залишено без руху. Надано скаржникові строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме, вказано на необхідність навести інші підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження і привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.
Ухвалу про усунення недоліків касаційної скарги із зазначеними вище вимогами скаржник отримав 07.06.2021.
14.06.2021 і 01.07.2021 від Приватного акціонерного товариства "Волинська Фондова Компанія" надійшли ідентичні за змістом та вимогами заперечення проти відкриття касаційного провадження (вх. №№ 4730/2021/Д3 і 4730/2021Д6), в яких Приватне акціонерне товариство "Волинська Фондова Компанія" просить відмовити скаржникові у задоволенні клопотання про поновлення строку та відмовити у відкритті касаційного провадження.
На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржник 17.06.2021 надіслав до суду клопотання про усунення недоліків касаційної скарги разом із касаційною скаргою та  клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.
У своєму клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження скаржник знову зазначає, що вперше подану касаційну скаргу він подав в межах строку, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України, проте касаційна скарга була повернута скаржникові у зв`язку з неусуненням недоліків. При цьому, скаржник звертає увагу Суду, що після отримання ухвали про повернення вперше поданої касаційної скарги, скаржник у короткі строки подав нову касаційну скаргу з більш детальним обґрунтуванням підстав на касаційне оскарження. При цьому, скаржник взагалі не зазначає інших (нових) підстав для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, які не були розглянуті Судом в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху. 
Колегія суддів, розглянувши клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження, дійшла висновку, що підстави, які наводить у ньому скаржник, не можуть вважитися поважними з огляду на таке.
Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
З урахуванням наведених положень Господарського процесуального кодексу України останнім днем на касаційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 04.11.2020 і постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 у справі №   903/131/20 був 04.02.2021.
Як вже зазначалося в ухвалі Верховного Суду від 28.05.2021, скаржник вдруге надіслав касаційну скаргу до Верховного Суду 13.05.2021, при цьому жодним чином не обґрунтовує неможливість виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15.03.2021 про залишення касаційної скарги без руху, що призвело до повернення касаційної скарги. 
Згідно з пунктом 1 статті 6  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.
Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.
Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у клопотанні про поновлення строку (після усунення недоліків) не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, а також не зазначено об`єктивних непереборних обставин, що стали причиною його пропуску строку, у зв`язку з чим колегія суддів визнає наведені підстави неповажними та відмовляє у його задоволенні.
Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що скаржник так і не усунув недоліки касаційної скарги, і в частині приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України, подавши нову касаційну скаргу, яка є ідентичною за змістом та вимогами до касаційної скарги, яку було залишено без руху із вказаних підстав. 
Виходячи з наведеного, з урахуванням заперечень проти відкриття касаційного провадження, Суд дійшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на рішення Господарського суду Волинської області від 04.11.2020 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 у справі №   903/131/20.
За таких обставин, керуючись статтями 234, пунктом 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на рішення Господарського суду Волинської області від 04.11.2020 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 у справі №   903/131/20.
2. Матеріали касаційної скарги повернути скаржникові разом з доданими до неї додатками. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 О. В. Случ 

Судді                                                                                           Н. О. Волковицька   

                                                                                           С. К. Могил