ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3026/20  Номер провадження 22-ц/814/1142/21	Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г.  Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.
суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2021 року (повний текст виготовлено 30.03.2021 року) 
по справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася до місцевого суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 05 жовтня 2020 року на сторінці групи Щербанівська ОТГ THE BEST соціальної мережі Вайбер, яку в подальшому розповсюджено у соціальній мережі Фейсбук, ОСОБА_1 розміщено відео, на якому відповідач на 15 хвилині в грубій формі з вживанням нецензурної лексики дозволив собі образливі висловлювання відносно позивача, а саме: « ОСОБА_3 не является профессионалом своего дела..., тупорылое создание..., состоит в любовных отношениях с ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , понятно - неприкасаема по любви..., настолько противное, настолько непорядочное создание... ».
Позивач ввжає, що поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до неї, що, в свою чергу, впливає на зниження цінності її особи. Також, поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих, порушивши її честь, оскільки посада заступника сільського голови є соціально важливою, передбачає безперервний процес спілкування зі спеціалістами виконавчого комітету, соціальними працівниками, вчителями, батьками, соціально незахищеними верствами населення та населенням громади в цілому. Посада позивача є публічною та передбачає безперервну взаємодію з жителями громади, які проявляють до неї соціальний інтерес, повагу, довіру.
Вказує, що вона одружена вже більше 27 років, має чоловіка та двох дорослих синів, у родині доброзичливі відносини, панує любов та повага, цінується відданість та вірність один одному, а поведінка гр. ОСОБА_1 та його різкі, образливі, брутальні та нестримані висловлювання дискредитують її в очах населення, родини та спричинили погіршення стану здоров`я, що підтверджується медичними висновками.
Відповідач усвідомлював, що поширює відомості, що ганьблять її честь і гідність, підривають її репутацію і бажав цього. Відповідач також усвідомлював, що його образливі слова та неправдива інформація дійде до неї і спровокує членів її родини або її на протиправні дії.
Інформація, поширена на сторінці групи Щербанівська ОТГ ТНЕ BEST соціальної мережі Фейсбук та Вайбер стосовно позивача, є суспільно значимою, тобто, вона була предметом громадського інтересу на час поширення такої інформації, є у загальному доступі в мережі Інтернет, має більше 1200 переглядів, близько 150 коментарів, поширена 19 користувачами.
Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що поширенням недостовірної інформації щодо неї, відповідачем завдано шкоди її немайновим інтересам, порушивши її гідність, честь та ділову репутацію, у зв`язку з чим прохала визнати недостовірною та такою, що порушує її права на повагу до її гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_1 05 жовтня 2020 року на сторінці групи Щербанівська ОТГ THE BEST соціальної мережі Вайбер, яка в подальшому розповсюджена у соціальній мережі Фейсбук, а саме: « ОСОБА_3 не является профессионалом своего дела..., тупорылое создание.,., состоит в любовных отношениях с ОСОБА_4 , ..., ОСОБА_5 , понятно-неприкасаема по любви..., настолько противное, настолько непорядочное создание... », також прохала зобов`язати ОСОБА_1 спростувати поширену відносно ОСОБА_2 недостовірну інформацію та публічно вибачитися перед жителями громади, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 50000,00 грн. та вирішити питання судових витрат.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2021 року позов ОСОБА_2 , задоволено частково.
Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 розповсюджену ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на сторінці групи Щербанівська ОТГ THE BEST соціальної мережі Вайбер, яка в подальшому розповсюджена у соціальній мережі Фейсбук, наступну інформацію: « ОСОБА_6 тупорылое создание, состоит в любовных отношениях с ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , понятно-неприкасаема по любви, настолько противное, настолько непорядочное создание... ».
Зобов`язано ОСОБА_1 , протягом десяти днів з дня набрання даним рішенням суду законної сили, спростувати поширену відносно ОСОБА_2 інформацію у спосіб її поширення, а саме на сторінці групи Щербанівська ОТГ THE BEST соціальної мережі Вайбер, та у соціальній мережі Фейсбук, наступну інформацію про те, що- « ОСОБА_6 тупорылое создание, состоит в любовных отношениях с ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , понятно-неприкасаема по любви , настолько противное, настолько непорядочное создание.»
Відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 розповсюджену ОСОБА_1 інформацію про те, що: « ОСОБА_6 не является профессионалом своего дела.» та, відповідно, відмовити в вимогах щодо спростування даної інформації.
Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо зобов`язання ОСОБА_1 публічно вибачитись перед жителями громади. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану розповсюдженням недостовірної інформації в розмірі 5000,00грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пропорційно до задоволених позовних вимог, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1051,00грн, в іншій частині сплачений судовий збір у розмірі 2732,60 грн. віднесено на рахунок ОСОБА_2 . 

З цим рішенням в частині стягнення моральної шкоди та розподілу судових витрат не погодився відповідач та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає його у відповідній частині скасувати, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що факт завданна позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача моральної шкоди не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, вина останнього є недоведеною.
Окрім того, апелянт вказує на необгрунтованість суми стягнення, при тому, що позивачем не наведено фактів, з чого вона виходила, оцінюючи розміз завданої шкоди в грошовому розмірі.

Суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2020 року на сторінці групи Щербанівська ОТГ THE BEST соціальної мережі Вайбер, яку в подальшому розповсюджено у соціальній мережі Фейсбук, ОСОБА_1 розміщено відео, на якому відповідач на 15 хвилині в грубій формі з вживанням нецензурної лексики дозволив собі образливі висловлювання відносно позивача, а саме: « ОСОБА_3 не является профессионалом своего дела..., тупорылое создание..., состоит в любовных отношениях с ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , понятно - неприкасаема по любви..., настолько противное, настолько непорядочное создание... ». Вказане сторонами не оспорюється.

Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий суд виходив із того, що поширена ОСОБА_1 05 жовтня 2020 року вказана вище інформація про ОСОБА_2 є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності, містить образливі висловлювання на її адресу, є фактичним твердженням, що дискредитували її в очах населення та родини, тобто порушує її особисті немайнові права. Відтак, вимога про зобов`язання ОСОБА_1 , протягом десяти днів з дня набрання даним рішенням суду законної сили, спростувати вказану поширену відносно ОСОБА_2 інформацію, а саме, що - « ОСОБА_6 тупорылое создание, состоит в любовных отношениях с ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , понятно-неприкасаема по любви, настолько противное, настолько непорядочное создание.» у спосіб її поширення, є обґрунтованою.
При цьому, місцевим судом було зазначенго, що поширена ОСОБА_1 інформація про те, що «Светлана не является профессионалом своего дела...,» є оціночним судженням відповідача, а тому у задоволенні вимог про її спростування було відмовлено.
Приймаючи рішення в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції з урахуванням принципів розумності і справедливості, вважав достатньою суму відшкодування в розмірі 5 000,00 грн.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача публічно вибачитися перед жителями громади, то у їх задоволенні було відмовлено, оскільки в судовому засіданні не встановлено даних про поширення недостовірної інформації позивачем публічно перед жителями громади.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, як убачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 ним рішення місцевого суду оскаржується лише в частині стягнення моральної шкоди та розподілу судових витрат, відтак, і апеляційним судом переглядається у відповідній частині.

Так, висновки суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів вважає вірними та такими, що в повній мірі відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного. 

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частинами першою, другою статті 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.
Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина сьома статті 277 ЦК України).

Так, рішенням місцевого суду в неоскаржуваній частині установлено, що поширена ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на сторінці групи Щербанівська ОТГ THE BEST соціальної мережі Вайбер, яку в подальшому розповсюджено у соціальній мережі Фейсбук, інформація про ОСОБА_2 , а саме, - « ОСОБА_6 тупорылое создание, состоит в любовных отношениях с ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , понятно-неприкасаема по любви, настолько противное, настолько непорядочное создание.» є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності, містить образливі висловлювання на адресу позивача, є фактичним твердженням, що дискредитували її в очах населення та родини, тобто порушує її особисті немайнові права, також даним судовим рішенням місцевого суду зобов`язано відповідача спростувати відповідну інформацію у спосіб її поширення.

Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно роз`яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб..
Головною умовою покладення на особу обов`язку компенсувати моральну шкоду є наявність такої шкоди.

Відповідно до п.п.3-5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, місцевим судом на підставі детального аналізу матеріалів справи та вимог чинного законодавства зроблено вірний висновок стосовно того, що стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що факт завданна позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача моральної шкоди не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, вина останнього є недоведеною, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як зазначено вище, матеріалами справи достеменно устновлено факт поширення відповідачем недостовірної інформації відносно позивача, яка є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , рішенням місцевого суду у неоскарджуваній частині, зобов`язано спростувати таку інформацію.
Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Так, місцевий суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в 5тис.грн. вказував, що, оскільки позивачка є публічною особою органу місцевого самоврядування, займає виборну посаду заступника сільського голови, та внаслідок поширення недостовірної, образливої інформації про неї, була принижена честь, гідність та ділова репутація позивача, в її житті настали вимушені зміни, пов`язані з необхідністю відновлення своєї ділової репутації, що в сукупності спричинило їй моральні страждання внаслідок дій відповідача. 
Так, зокрема, як убачається з Виписки з обтеження позивача від 29.10.2020 року, ОСОБА_2 встановлено діагноз «Астено-невротичний синдром» та призначено лікування (а.с.10).
Відтак, місцевим судом було вірно визначено наявність між протиправними діями відповідача та вимушеними змінами в житті позивачки, які спричинили їй моральну шкоду, прямого причинно-наслідкового зв`язку.

Статтею 141 ЦПК України визначено механізм розподілу судових витрат між сторонами, частиною один якої встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Окрім того, як убачається з аналізу оскаржуваного судового рішення, розподіл судових витрт місцевим судом було здійснено належним чином, з урахуванням положень ст.141 ЦПК України щодо пропорційності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову щодо відшкодування моральної шкоди.

З огляду на те, що рішення суду, в частині, що є предметом апеляційного перегляду, відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. 

       Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2021 року, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ                                                Т.О. Кривчун

СУДДІ                                                        Ю.В. Дряниця

                                                                       Л.І. Пилипчук

Повний текст постанови виготовлено 19.07.2021 року.