ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/3890/18
касаційне провадження № К/9901/68974/18  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» (далі - Товариства) на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2018 (головуючий суддя - Шурко О.І., судді - Василенко Я.М., Кузьменко В.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - Інспекція), третя особа - Головне управління ДФС у місті Києві (далі - Управління), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року Товариство звернулось до суду із позовом до Інспекції, за участі третьої особи - Управління, у якому просило: визнати протиправною бездіяльність Інспекції щодо ненадання висновку про повернення надміру сплачених грошових коштів у розмірі 188693,20 грн. до Управління казначейської служби у Печерському районі м. Києва; зобов`язати Інспекцію подати до Управління казначейської служби у Печерському районі м. Києва висновок про повернення Товариству надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 188693,20 грн. в рахунок погашення заборгованості з податку на додану вартість; визнати протиправними дії Інспекції щодо нарахування в період за 2015-2018 роки пені за платежем податок на додану вартість у розмірі 78293,05 грн.; зобов`язати Інспекцію внести зміни до картки особового рахунку Товариства з податку на додану вартість шляхом скасування нарахованої за період з 2015-2018 років пені за платежем податок на додану вартість у розмірі 78293,05 грн.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалось на наявність у нього переплати з податку на прибуток у розмірі 188693,20 грн., а відмова Інспекції у зарахуванні переплати з податку на прибуток у рахунок погашення податкового боргу Товариства зі сплати податку на додану вартість є безпідставною, оскільки не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки Товариством були виконані вимоги  статті 43 Податкового кодексу  Україні щодо обов`язкового подання заяви про погашення податкового боргу за рахунок наявної переплати, а визначені Інспекцією підстави для відмови у вчиненні відповідних дій не відповідають змісту повноважень контролюючого органу та не передбачені податковим законодавством, з урахуванням того, що така бездіяльність Інспекції і призвела до виникнення у Товариства податкового боргу з податку на додану вартість, на який контролюючим органом була нарахована пеня, яка також підлягає скасуванню.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 18.07.2018 позов задовольнив повністю.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Товариство скористалось своїм правом та виконало вимоги пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України щодо обов`язкового подання заяви у письмовому вигляді та довільній формі, тоді як Інспекція не надала належних доказів щодо правомірності відмови Товариству у зарахуванні наявної у нього переплати з податку на прибуток у розмірі 188693,20 грн. в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість, з урахуванням того, що факт дотримання Товариством строку звернення із такою заявою, а саме 1095 днів від дня виникнення надміру сплаченої суми, був встановлений у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 № 826/19377/14, яка набрала законної сили. Також, суд виходив з того, що податковий борг з податку на додану вартість обліковується за Товариством саме на підставі бездіяльності Інспекції щодо невиконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 у справі  № 826/19377/14, що встановлено у постанові   Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2016 у справі № 826/23498/15, яка набрала законної сили.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 27.11.2018 скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове, яким у задоволенні позову відмовив повністю.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в порушення вимог пункту 43.2 статті 43 Податкового кодексу України суд першої інстанції не взяв до уваги наявність у Товариства податкового боргу з податку на додану вартість, який виник протягом 2014 року та у січні 2015 року, з урахуванням того, що переплата з податку на прибуток обліковувалась у Товариства понад 1095 днів. 

Товариство оскаржило рішення суду апеляційної інстанції до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, який ухвалою від 27.12.2018 відкрив касаційне провадження у даній справі та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на те, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судовими рішеннями у справах № 826/19377/14 та № 826/23498/15, які набрали законної сили, було встановлено факт наявності у Товариства переплати з податку на прибуток та дотримання ним строку звернення із заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань.

У відзиві на касаційну скаргу Інспекція просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 14.07.2021 закінчив підготовку справи до касаційного розгляду та визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 20.07.2021.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції встановив, що 27.02.2014, 19.06.2014 та 04.08.2014 Товариство зверталося до Інспекції із заявами № 34, №66 та № 79 відповідно щодо зарахування наявної у нього переплати з податку на прибуток в рахунок оплати податку на додану вартість: вперше - у сумі 48994,00 грн., вдруге та втретє - у сумі 74223,00 грн.

Листами «Про надання інформації» від 17.03.2014, від 04.08.2014 та від 13.08.2014 №13457/10/26-55-20-04-10, № 35902/10/26-55-20-04-10 та №37563/10/26-55-20-04-10 Інспекція повідомила Товариство про неможливість задоволення заяв у зв`язку тим, що за даними облікової картки платника податку переплата з податку на прибуток виникла у нього внаслідок раніше нарахованих податкових зобов`язань за податковою декларацією з податку на прибуток за 11 місяців 2008 року, а заяв про повернення помилково та/або надміру сплачених коштів від позивача протягом 1095 днів не надходило.

Не погоджуючись із відмовами Інспекції у задоволенні зазначених вище заяв Товариство звернулося до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 у справі №826/19377/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015, за позовом Товариства до Інспекції про зобов`язання вчинити певні дії, позов був задоволений частково: визнано протиправними дії Інспекції, що полягають у розгляді заяв Товариства від 27.02.2014 №34, від 19.06.2014 №66 та від 04.08.2014 №79 з підстав, викладених у листах №13457/10/26-55-20-04-10 від 17.03.2014, №35902/10/26-55-20-04-10 від 04.08.2014 та №37563/10/26-55-20-04-10 від 13.08.2014, без з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень за результатами їхнього розгляду; зобов`язано Інспекцію повторно розглянути заяви Товариства від 27.02.2014 за №34, від 19.06.2014 за №66 та від 04.08.2014 за №79 з урахуванням висновків суду. 

У подальшому Товариство повторно звернулося до Інспекції із заявами від 10.04.2015 №36 та від 02.06.2015 №57, в яких просило розглянути його звернення щодо зарахування переплати з «Податку на прибуток» в сумі 188693,20 грн. в оплату «Податок на додану вартість» з урахуванням висновків, викладених в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 у справі №826/19377/14.

Листом «Про надання інформації» від 06.07.2015 №8918/10/26-55-20-02 Інспекція відмовила Товариству у задоволенні заяв з підстав пропуску ним строку в 1095 днів.
Також 04.02.2015 Інспекція прийняла податкову вимогу форми «Ю» №673-25, якою повідомила Товариство, що станом на 03.02.2015 сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями з податку на додану вартість становить 81379,38 грн., у тому числі: за основним платежем - 79066,57 грн., пеня - 2312,81 грн.

В свою чергу, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2016 у справі №826/23498/15, яка набрала законної сили, було визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Інспекції форми «Ю» від 04.02.2015 №673-25. Зокрема, в мотивувальній частині постанови вказано, що Інспекцією безпідставно прийнято оскаржувану Товариством податкову вимогу, оскільки податковий борг з податку на додану вартість, на підставі якої прийнято зазначену вимогу, обліковується за Товариством саме на підставі бездіяльності Інспекції щодо невиконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 у справі № 826/19377/14.

Крім того, у жовтні 2016 року Інспекцією було проведено камеральну перевірку з питань дотримання Товариством вимог податкового законодавства, результати якої оформлені актом №2330/26-55-12-05 від 11.10.2016, за висновками якого встановлено порушення Товариством строку сплати суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

На підставі висновків вказаного акту перевірки Інспекція 15.11.2016 прийняла податкові повідомлення-рішення № 002301205, № 0037811205.

Зазначені податкові повідомлення-рішення були оскаржені Товариством в адміністративному порядку та з урахуванням недотримання контролюючим органом вимог пункту  86.8 статті  86 Податкового кодексу України Інспекція відкликала податкові повідомлення-рішення від 15.11.2016 № 002301205, № 0037811205.

При цьому, за даними інтегрованої картки особового рахунку Товариства за платежем: «Податок на прибуток приватних підприємств» станом 30.12.2008 на у Товариства обліковувалась переплата з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 194092,20 грн., а станом на 06.03.2018 (дата звернення до суду з вказаним позовом) у Товариства обліковувалась переплата з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 211770,20 грн.    

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), надміру сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з пунктом 43.2 статті 43 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Положеннями пункту 43.4 статті 43 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції встановив, що право на погашення податкового боргу з податку на додану вартість за рахунок переплати з податку на прибуток у розмірі 188693,20 грн., яке Товариство реалізувало у межах встановленого строку 1095 днів, підтверджено постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 у справі  № 826/19377/14, яка набрала законної сили, в мотивувальній частині якої вказано, що: «…  відповідач частково надав на виконання вимог суду витребувані документи, а саме: витяги з облікових карток платника податку на прибуток підприємств за 2012 - 2014 роки і 2015 рік (остання операція за 31.03.2015), з яких вбачається, що станом на 31.12.2011 розмір суми переплати по податку на прибуток у позивача збільшився до 209997,20 грн., станом на 30.06.2013 року і 03.03.2014 року становив 200900,20 грн., станом на 31.03.2014 року і 31.03.2015 року - 188693,20 грн.»… «позивачем надано суду копії інших документів, а саме: акта № 936-20 від 04.02.2015, складеного за результатами звірення в органі доходів і зборів розрахунків платника податку на прибуток Товариства за період з 01.01.2015 по 04.02.2015, де зафіксоване значення позитивного сальдо розрахунків позивача з бюджетом по податку в сумі 188693,20 грн.; фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва Товариства (баланс і звіт про фінансові результати) за півріччя 2014 року, де відображено проведення позивачем розрахунків з бюджетом за період на загальну суму 77 тис. грн. (код рядка балансу 1620) по іншим податкам, ніж податок на прибуток». 

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції, що можливість погашення податкового боргу за рахунок надміру сплачених сум з інших платежів передбачена положеннями статей 43, 87 Податкового кодексу України, а обов`язкові умови, визначені статтею 43 цього Кодексу, були дотримані Товариством.

Також, правомірними є висновки суду першої інстанції про наявність підстав для скасування пені, нарахованої за платежем: податок на додану вартість за період 2015-2018 років, оскільки в мотивувальній частині постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2016 у справі №826/23498/15, яка набрала законної сили, згідно якої було визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Інспекції форми «Ю» від 04.02.2015 №673-25, було вказано, що податковий борг з податку на додану вартість, на підставі якої прийнято зазначену вимогу, обліковується за Товариством саме на підставі бездіяльності Інспекції щодо невиконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 у справі № 826/19377/14.

За таких обставин, обґрунтованими є доводи скаржника, що відсутність податкового боргу виключає можливість нарахування пені.

З 10.06.2016 набув чинності Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, положеннями якого (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що: оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС. Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою. У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи (пункти 3-5 розділу І); З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов`язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України. Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем впровадження нових операцій та/або показників (пункт 1 розділу ІІ). У розділі VII Порядку визначений механізм перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників, положеннями якого передбачено, що інформація, внесена та збережена відповідальним юристом в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, щодня автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи. 

Виходячи з аналізу наведених правових норм, висновки суду першої інстанції про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків, є правомірним.

З урахуванням наведеного касаційна скарга Товариства підлягає задоволенню, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2018 підлягає скасуванню, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2018 - залишенню в силі.

Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 349, ст. 352, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон»  задовольнити, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2018 скасувати і залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2018. 

Судді	Л.І. Бившева І.А. Васильєва   Р.Ф. Ханова