Ухвала
Іменем України
26 липня 2021 року
м. Київ
справа № 204/6150/18
провадження № 61-18668ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 29 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 
2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересована особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб 
(далі - ФГВФО), про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
Заява мотивована тим, що рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 
до ПАТ «Банк Форум» про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 32 763,39 грн, який визначено без утримання податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів. Стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на користь 
ОСОБА_1 грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. У задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Вказане рішення суду набрало законної сили, проте до теперішнього часу не виконано.
Також заявник вказував, що керівництво ПАТ «Банк Форум» відмовилось в добровільному порядку виконувати рішення суду, а державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві виконавче провадження закрито.
04 липня 2019 року внесено запис про припинення ПАТ «Банк Форум» 
як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку, вважається завершеною, а банк є ліквідованим. ФГВФО здійснює виведення колишньої банківської установи з ринку, в тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації і ліквідації банків, організовує, відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Протягом тривалого періоду уповноважені особи ФГВФО не виконували рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року.
Ураховуючи вищевказане, ОСОБА_1 просив суд замінити сторону виконавчого провадження - ПАТ «Банк Форум» на ФГВФО.
Ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська 
від 29 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2020 року ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська 
від 29 жовтня 2019 року залишено без змін.
Судові рішення мотивовані тим, що на час розгляду заяви діяльність 
ПАТ «Банк Форум» припинено без правонаступництва, тому підстави для заміни сторони виконавчого провадження відсутні.
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Також у касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.
У липні 2020 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Верховного Суду 
з касаційної скаргою на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 29 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2020 року. Ухвалою Верховного Суду 
від 12 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на вказані судові рішення визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі статей 185, 393 ЦПК України. Вказану ухвалу суду касаційної інстанції від 12 жовтня 2020 року про повернення касаційної скарги ОСОБА_1 отримав поштою 28 жовтня 2020 року. Обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги заявника усунуто.
Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що наявні підстави для поновлення цього строку, оскільки причини його пропуску є поважними, зокрема касаційна скарга, після її повернення, повторно подана в нетривалий проміжок часу з урахуванням зазначених причин повернення.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Суди встановили, що у серпні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду 
з позовом до ПАТ «Банк Форум» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська 
від 06 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 32 763,39 грн, який визначено без утримання податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів. Стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на користь 
ОСОБА_1 грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. У задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська 
від 06 грудня 2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено. Стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 23 березня 2018 року по 10 жовтня 2018 року включно в розмірі 44 765,82 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
22 травня 2019 року на примусове виконання зазначеного рішення за заявою стягувача був виданий виконавчий лист.
На підставі постанови Правління Національного банку України 
від 13 березня 2014 року № 135 «Про віднесення ПАТ «Банк Форум» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 043/14 про введення з 14 березня 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Форум».
Постановою Правління Національного банку України від 13 червня 
2014 року № 355 виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення 
від 16 червня 2014 року № 49 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства в Україні 
(пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).
Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Частиною першою статті 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Згідно з частиною першою, другою статті 442 ЦПК у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Статтею 240-1 КЗпП України передбачено, що у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 49-3 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України «Про зайнятість населення».
Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суд має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою відноситься до переліку осіб, визначених частиною другою 
статті 442 ЦПК України та, що до заяви додані документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.
У зв`язку із заміною боржника відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, з огляду на що припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним боржником проводиться відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та норм ЦПК України за заявою заінтересованої особи зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього боржника всі права та обов`язки у зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Під правонаступництвом у виконавчому провадженні розуміють заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участі у виконавчому провадженні.
Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) зазначила, що поняття «правонаступництво юридичної особи», «правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи» і «процесуальне правонаступництво юридичної особи-сторони у справі» мають різний зміст.
Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (частина перша статті 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша 
статті 104, статті 106-109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації (пункти 37, 38, 40-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі 
№ 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19)).
Натомість правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи не завжди є наслідком правонаступництва юридичної особи. А тому перше може бути не тільки універсальним (частина перша статті 104 ЦК України), але й сингулярним, тобто таким, за якого до правонаступника переходить певне право кредитора чи обов`язок боржника.
Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини.
Відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (пункт 17 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.
Зокрема, відповідно до пунктів 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).
Згідно з частиною першою статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.
Частинами третьої, четвертою статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
У день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повноваження Фонду як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду 
від 04 листопада 2020 року у справі № 335/1896/15-ц (провадження 
№ 61-8587св20).
Судами встановлено, що 04 липня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «Банк Форум» (ЄДРПОУ 21574573) як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим.
Таким чином, повноваження ФГВФО як ліквідатора також є припиненими з 04 липня 2019 року, що унеможливлює виплату будь-яких грошових сум вказаним Фондом, як ліквідатором зазначеного банку.
Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що заявником не доведено належними та допустимими доказами, що ФГВФО в силу вимог закону чи з інших правових підстав є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Банк Форум» як юридичної особи.
Незважаючи на припинення відповідача шляхом ліквідації, тобто без універсального правонаступництва цієї юридичної особи, потребує вирішення питання щодо її процесуального правонаступництва з огляду на наявність інформації про перехід права вимоги за кредитним договором до іншої особи (сингулярне правонаступництво).
Отже, встановивши, що юридичну особу ПАТ «Банк Форум» ліквідовано, 
а ФГВФО не є його правонаступником, а лише здійснював владні повноваження щодо ведення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку та виплати відшкодування за вкладами в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ПАТ «Банк Форум» припинено як юридичну особу без правонаступників, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Правильність застосування судами попередніх інстанцій вищевказаних норм процесуального права (відповідає ухвалі Верховного Суду 
від 18 лютого 2021 року (провадження № 61-2034ск21)) не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою.
Керуючись статтею 390, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку 
на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська 
від 29 жовтня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду 
від 02 червня 2020 року.
У відкритті касаційного провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 29 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2020 року відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                І. М. Фаловська
С. Ю. Мартєв
В. А. Стрільчук