СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2021 р.                                                                     Справа № 905/146/21  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В., 

секретар судового засідання – Євтушенко Є.В.,

за участю:
від позивача – не з`явився, 
від відповідача –  Летючий В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду 
апеляційну скаргу Приватного підприємства “Фірма “Інженер” (вх. №1690 Д/2) 
на ухвалу господарського суду Донецької області від 20.05.2021 року (суддя Левшина Г.В., постановлена в м. Харків 20.05.2021 о 12:10 год., повний текст складено 20.05.2021) 
за результатами розгляду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу Приватного підприємства “Фірма “Інженер” від 30.04.2021
у справі № 905/146/21
за позовом: Комунального підприємства “Дирекція з капітального будівництва адміністративних і житлових будівель”, м. Краматорськ, Донецька область,
до відповідача: Приватного підприємства “Фірма “Інженер”, м. Бахмут, Донецька область,
про стягнення 70692,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство “Дирекція з капітального будівництва адміністративних і житлових будівель” звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного підприємства “Фірма “Інженер” про стягнення 70692,00 грн., у тому числі штраф в сумі 19180,00 грн., пеня в сумі 51512,00 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.04.2021 у справі № 905/146/21 відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог. 

30.04.2021 Приватне підприємство “Фірма “Інженер” звернулося до господарського суду Донецької області з заявою про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №905/146/21, у якій просило стягнути з Комунального підприємства “Дирекція з капітального будівництва адміністративних і житлових будівель” на користь Приватного підприємства “Фірма “Інженер” витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.05.2021 у справі   № 905/146/21 відмовлено у задоволенні вимог Приватного підприємства “Фірма “Інженер”, м. Бахмут про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 905/146/21 про стягнення з Комунального підприємства “Дирекція з капітального будівництва адміністративних і житлових будівель”, м. Краматорськ на користь Приватного підприємства “Фірма “Інженер”, м. Бахмут витрат на правничу допомогу в сумі 15000,00 грн.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідачем у відзиві на позов повідомлено суд про орієнтовний розмір суми судових витрат, які поніс та очікує понести відповідач, зокрема, витрати на оплату правничої допомоги у сумі  15000,00 грн. Поряд з цим, в порушення вимог статті 124 ГПК України, жодного розрахунку цієї суми відповідачем у відзиві на позов або окремо до відзиву на позов не було додано.
Також місцевий господарський суд зауважив, що докази понесення судових витрат подані відповідачем до суду після ухвалення судового рішення у справі, при цьому, в порушення вимог ч.8 ст.129 ГПК України відповідачем до закінчення судових дебатів у справі не було зроблено відповідної заяви про подання таких доказів.
Суд першої інстанції, враховуючи відсутність попереднього розрахунку суми судових витрат, які відповідач очікував понести при розгляді справи, а також приймаючи до уваги відсутність заяви відповідача зробленої до судових дебатів, дійшов висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат в сумі 15 000,00 грн.

Приватне підприємство “Фірма “Інженер” звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Донецької області від 20.05.2021 у справі № 905/146/21, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з Комунального підприємства “Дирекція з капітального будівництва адміністративних і житлових будівель” на користь Приватного підприємства “Фірма “Інженер” витрат на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що зазначення у відзиві про орієнтовний розмір суми судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.  і є попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розумінні ст.124 ГПК України.
Також зазначає, що процесуальним законом не встановлено обов`язкової форми заяви про надання доказів понесення судових витрат. За таких обставин зазначення у відзиві про орієнтовний розмір суми судових витрат, які поніс та очікує понести відповідач - може вважатись заявою про надання доказів понесення таких витрат в розумінні ч. 8 ст. ст. 129 ГПК України.
Крім того, на переконання відповідача, у разі відсутності доказів понесення витрат на правничу допомогу, місцевий господарський суд мав згідно з приписами ч. 8 ст. ст. 129 ГПК України залишити заяву без розгляду, а не відмовити у задоволенні позовних вимог відповідача про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.06.2021 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя – Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.06.2021, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства “Фірма “Інженер” на ухвалу господарського суду Донецької області від 20.05.2021 у справі № 905/146/21. Розгляд справи призначено на  14.06.2021 о 15:45.

08.07.2021 від Комунального підприємства “Дирекція з капітального будівництва адміністративних і житлових будівель” на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання (вх.№7802), в якому позивач просить відмовити  у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі.

Зазначене клопотання обґрунтовує тим, що на підтвердження факту надання правової допомоги представником відповідача надано договір на надання правничої допомоги №06аю-210 від 09.02.2021 року, опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Разом з цим, надані представником позивача документи не містять доказів факту прийняття робіт позивачем, оскільки:
1) наданий договір за своєю природою містить намір адвоката (представника відповідача) надати послуги, а клієнта (відповідача) їх прийняти, але жодним чином не засвідчує настання перелічених подій;
2) опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, не містить вартості кожної наданої послуги.
Також зазначає те, що розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на : участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

У судовому засіданні 14.07.2021 представник відповідача підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Разом з цим, в обґрунтування своєї позиції у справі додатково зазначив, що суд першої інстанції за результатами розгляду заяви Приватного підприємства “Фірма “Інженер” про стягнення витрат на правничу допомогу помилково постановив процесуальний документ у формі ухвали, на думку представника відповідача місцевий господарський суд повинен був ухвалити додаткове рішення.

Стаття 269 ГПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною першою статті 271 цього Кодексу передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст. 222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм  процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступне.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті  244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 2 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду Донецької області від 26.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/146/21. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 
Запропоновано відповідачу надати відповідно до ст.165 ГПК України відзив на позовну заяву і всі письмові докази (які можливо доставити до суду), протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання.
Таким чином, приймаючи до уваги предмет позовних вимог, характер та обсяг доказів у справі, клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд першої інстанції призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, відповідачем у відзиві на позов (а.с 73) повідомлено суд першої інстанції про орієнтовний розмір суми судових витрат, які поніс та очікує понести відповідач, у вигляді витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 15000,00 грн.

Разом з цим, за положеннями ч. 2 ст. 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Отже, наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору.
Зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач в останньому абзаці цього документу зазначив: «Орієнтовний розмір суми судових витрат, які поніс та очікує понести відповідач, складає 15000,00 грн.- витрати на оплату правничої допомоги».
Отже, відповідачем у відзиві на позов зазначено розмір витрат на оплату правничої допомоги, однак у даному відзиві відсутній попередній розрахунок суми судових витрат в порядку статті 124 ГПК України.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що процесуальним законом не встановлено обов`язкової форми заяви про надання доказів понесення судових витрат, а тому, за його висновком, зазначене у відзиві про орієнтовний розмір суми судових витрат, які поніс та очікує понести відповідач є заявою про надання доказів понесення таких витрат в розумінні ч. 8 ст. ст. 129 ГПК України.
Разом з цим, відповідач зазначає, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволені заяви відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, адже на переконання заявника апеляційної скарги, місцевий господарський суд повинен був залишити заяву без розгляду.
Проте, колегія суддів не може погодитися із такими твердженням відповідача, зважаючи на таке.

Відповідно до частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з цим, за вимогами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини 1  статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Зі змісту даних норм вбачається, що Господарським процесуальним кодексом України  передбачено дві умови за яких може бути подано докази понесення судових витрат:
1) до закінчення судових дебатів; 
2) протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
При цьому, у разі подання  стороною доказів у п`ятиденний строк після ухвалення судового рішення зазначена процесуальна дія вважатиметься належною лише тоді, коли  на це є поважні причини та коли цим процесуальним діям передувала  відповідна заява в порядку встановленому ч.8 ст.129 ГПК України зроблена до закінчення судових дебатів.

Докази понесення судових витрат подані відповідачем до суду першої інстанції 30.04.2021 разом із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу (а.с. 111), тобто на другий день після ухвалення рішення у справі, а отже відсутні підстави для залишення заяви відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу без розгляду в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Поряд з цим, відповідачем до закінчення судових дебатів не була подана заява про намір подати докази понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. 

Колегія суддів зазначає, що  подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та  подання  стороною доказів понесення судових витрат  є різними процесуальними діями, які регулюються різними нормами Господарського процесуального кодексу України (подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат – врегульовано статтею 124 ГПК України, тоді як  подання  доказів понесення судових витрат  - врегульовано частиною 8 статті 129 ГПК України) та мають різні правові наслідки невчинення цих дій.

Таким чином, враховуючи відсутність попереднього розрахунку суми судових витрат, які відповідач очікував понести при розгляді справи, а також приймаючи до уваги відсутність заяви відповідача заявленої до судових дебатів про подання доказів понесення судових витрат після ухвалення судового рішення у справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат в сумі 15000,00 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою представник відповідача посилається на те, що суд першої інстанції за результатами розгляду заяви Приватного підприємства “Фірма “Інженер” про стягнення витрат на правничу допомогу помилково постановив процесуальний документ у формі ухвали, на думку представника відповідача місцевий господарський суд повинен був ухвалити додаткове рішення.
Колегія суддів вважає дані твердження необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.
Згідно з ч.5 ст.244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Отже, суд першої інстанції за результатами розгляду заяви Приватного підприємства “Фірма “Інженер” про стягнення витрат на правничу допомогу не допустив процесуальних порушень і у відповідності до приписів ст. 244 ГПК України постановив ухвалу.

За таких обставин, апеляційна скарга відповідача на ухвалу господарського суду Донецької області від 20.05.2021 у справі № 905/146/21 не підлягає задоволенню.
Ухвала господарського суду Донецької області від 20.05.2021 у справі                             № 905/146/21 постановлена відповідно до норм процесуального права та підлягає залишенню без змін.
У зв`язку з залишенням без задоволення апеляційної скарги та залишенні без змін ухвали суду першої інстанції від 20.05.2021, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Керуючись статтями  221, 232, 233, 236, 240, 270, 271, 275, 277, 280 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Фірма “Інженер” на ухвалу господарського суду Донецької області від 20.05.2021 у справі № 905/146/21 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 20.05.2021 у справі № 905/146/21  залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.07.2021. 

Головуючий суддя                                                                    Т.Д. Геза

Суддя                                                                                           Н.О. Мартюхіна  

Суддя                                                                                           О.В. Плахов