ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року	Львів	Справа № 500/3653/20 пров. № А/857/12295/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Кушнерика М.П.
суддів –                                                            Мікули О.І., Пліша М.А.;
за участю секретаря судового засідання –   Юрченко М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року, прийняте суддею Баб`юк П.М., в м.Тернополі, у справі № 500/3653/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -
                                                      ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС в Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 10.11.2020 №Ф-4484-54 на загальну суму 35588,74 грн; зобов`язати відповідача провести коригування в інформаційній системі органів ДПС даних щодо ОСОБА_1 шляхом виключення нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.10.2020 в сумі 35588,74 грн.
В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що перебуває на податковому обліку у відповідача, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю з 24.03.2005 по даний час. 16.11.2020 ним отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.11.2020 № Ф-4484-54 на загальну суму 35588,74 грн. Вважає, що вказана вимога є необґрунтованою, протиправною, прийнята з порушенням вимог чинного податкового законодавства та законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування, тому підлягає скасуванню. Право контролюючого органу брати на облік як платника єдиного внеску особу, яка провадить незалежну професійну діяльність і не перебуває на такому обліку, може бути реалізоване виключно у разі подання цією особою відповідної заяви. Оскільки він такої заяви не подавав та не перебуває на обліку платників єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, то відповідачем безпідставно нараховано  єдиний внесок та винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.11.2020 № Ф-4484-54 на загальну суму 35588,74 грн.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4484-54 від 10.11.2020 на суму 35588,74 грн. Зобов`язано Головне управління ДПС у Тернопільській області здійснити коригування в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 по єдиному внеску шляхом виключення грошового зобов`язання (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на суму 35588,74 грн.
Головне управління ДПС у Тернопільській області подало апеляційну скаргу, з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до інформації щодо ОСОБА_1 , яка міститься в інформаційній системі «Податковий блок. Облік платників податків», а саме: розділ «Реєстраційні дані», відомо, що позивач 01.11.2004 зареєстрований Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Тернопільської області, за кодом ВЕД 69.10 «Діяльність у сфері права» та 24.03.2005 взятий на облік в органах доходів і зборів, із ознакою незалежної професійної діяльності - «адвокат». Платником єдиного соціального внеску ОСОБА_1 зареєстрований 23.05.2014. Вважає, що оскільки ОСОБА_1 з 2005 року перебував на обліку, тому для реалізації права контролюючим органом на взяття на облік в даному випадку подання заяви не є обов`язковою умовою. Відтак, контролюючий орган наголошує, що проведення експертизи в рамках даної справи не впливає на правовідносини щодо взяття позивача на облік як платника ЄСВ, які виникли ще до написання заяви 1-ЄСВ, яка досліджувалась експертами.
Згідно з підсистемою «Облік платежів» ІС «Податковий блок» заборгованість ОСОБА_1 по єдиному соціальному внеску станом на 31.10.2020 становить 35 588,74 грн, що і стало підставою для формування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 10.11.2020 № Ф-4484-54.
Крім цього, позивач ігноруючи приписи законодавства не припиняє незалежну діяльність, оскільки здійснює свою адвокатську діяльність, а, відтак, позивач в порядку судового оскарження намагається ухилитися від сплати єдиного внеску, який відповідно до чинного законодавства повинен сплачувати.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволені позову відмовити.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу ГУ ДПС у Тернопільській області просить залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.
 У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що відповідно до інформаційних баз даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як адвокат Радою адвокатів Тернопільської області 01.11.2004 та взятий на облік в контролюючому органі як особа, яка займається незалежною професійною діяльністю 23.05.2014 (а. с. 38).
Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 10.11.2020, на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4484-54 на суму 35588,74 грн (а. с. 7).
Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернувся до суду.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що право контролюючого органу брати на облік як платника єдиного внеску особу, яка провадить незалежну професійну діяльність і не перебуває на такому обліку, може бути реалізоване виключно в разі подання цією особою відповідної заяви, однак в даному випадку під час розгляду судом не здобуто та відповідачем не надано належного доказу того, що позивачем подавалась заява про взяття його на облік як платника єдиного внеску, відтак, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.11.2020 № Ф-4484-54, яка винесена ГУ ДПС у Тернопільській області є протиправною та підлягає скасуванню. Також, вказано на те, що оскільки під час розгляду даної адміністративної справи суд дійшов висновку про неправомірність нарахування позивачу суми єдиного внеску в розмірі 35588,74 грн, належним способом захисту порушеного права товариства є вимога про зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню/коригуванню у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом шляхом виключення грошового зобов`язання (недоїмки) з єдиного внеску на зазначену суму.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з ч.2 ст.2 Закону № 2464-VI виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VІ встановлено, що платниками єдиного внеску є, зокрема особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 2464-VI узяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.
Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, здійснюється органом доходів і зборів із внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (ч. 2 ст. 5 Закону № 2464-VI).
Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014р. № 1162 (далі - Порядок № 1162).
Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у п.п.1, 4, 5 та 5-1 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI (п.3 р.І Порядку № 1162).
Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку. (п.1 р.ІІІ Порядку № 1162).
Платники єдиного внеску, зазначені в п.5 ч.1 ст.4 Закону України № 2464-VI, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (п.2 р.ІІІ Порядку № 1162).
Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України № 755-IV, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (п.3 р.ІІІ Порядку № 1162).
Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абз. 2 ч.3 ст.16 Закону України № 2464-VI).
Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування (абз.3 ч.1 ст.20 Закону України № 2464-VI).
Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з реєстру застрахованих осіб визначається Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014р. № 10-1.
З метою забезпечення обробки інформації в реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (п.1 р.ІІІ Положення № 10-1).
Облікова картка відкривається в разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом України №2464-VI (п.2 р.ІІІ Положення № 10-1).
За змістом п.2 р.ІV Положення № 10-1 до облікових карток реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.
Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску до ДФС України, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів, визначає Порядок № 435.
Пунктом 4 розділу ІV Порядку № 435 передбачено, що якщо контролюючими органами при здійсненні своїх функцій за результатами перевірок та звірок, або на підставі інформації від третіх осіб, або на підставі даних інших державних органів чи відповідних державних реєстрів встановлено, що фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, то такий орган повідомляє таку особу про необхідність подання заяви за формою 1-ЄСВ для взяття її на облік як платника єдиного внеску. Така фізична особа обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою “платник не подав заяви для взяття на облік”. Якщо така фізична особа подала до контролюючого органу заяву для взяття на облік відповідно до Порядку № 1588, до Реєстру страхувальників вноситься дата взяття на облік платника єдиного внеску, яка відповідає даті взяття на облік як платника податків.
Аналіз п.п.1, 2 р.ІІІ Порядку № 1162 вказує на те, що цим Порядком не передбачено для контролюючого органу можливості самостійного взяття на облік як платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності. Взяття такої особи на облік платників єдиного внеску можливе виключно за її заявою.
До того ж, як передбачено у п.4 розділу Порядку № 1162 фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».
Як встановлено судом апеляційної інстанції та не заперечується позивачем, позивач після отримання свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю № 350 від 01.11.2004, не подавав заяви за формою № 1-ЄСВ до контролюючого органу.
Системний аналіз норм Закону № 2464-VI та Положення № 10-1 свідчать про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи - підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до Пенсійного фонду України щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом України №2464-VI, як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.
Наявна у матеріалах справи заява про взяття на облік платника єдиного внеску від 23.05.2014, в якій зазначено, що вона подана ОСОБА_1 (а. с. 105) не береться до уваги при вирішенні даного спору, зважаючи на те, що відповідно до висновку експерта №2 від 08.04.2021, зробленого провідним судовим експертом Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби Безпеки України, підпис в графі "підпис" заяви про взяття на облік платника єдиного внеску ОСОБА_1 від 23.05.2014 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а. с. 163-165).
Покликання апелянта на здійснення позивачем фактичної адвокатської діяльності з посиланням на скріншоти сайту Судова влада України (а.с. 209- 213), колегія суддів спростовує тим, що апелянтом не надано доказів отримання позивачем винагороди, та не спростовано твердження позивача про надання ним правової допомоги безоплатно.
Зважаючи на те, що позивач не перебував на обліку платників єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подавав звітності як такий платник, відповідач безпідставно встановив позивачу як платнику єдиного внеску ознаку незалежної професійної діяльності та нарахував на цій підставі єдиний внесок.
Зазначене відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 520/3939/19.
Враховуючи зазначене, колегія суддів констатує, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.11.2020 № Ф-4484-54 яка винесена Головним управлінням ДПС у Тернопільській області є протиправною, а відтак підлягає скасуванню.
Відносно зобов`язання ГУ ДПС у Тернопільській області провести коригування в інформаційній системі органів ДПС даних щодо ОСОБА_1 шляхом виключення нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.10.2020 в сумі 35588,74 грн, слід вказати наступне.
Згідно з п. 5 розд. І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, при виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.
У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.
Таким чином в разі необхідності контролюючий орган має можливість здійснювати коригування облікових показників інтегрованої картки платника, в тому числі в ручному режимі.
Як зазначалось, позивач на час нарахування відповідачем сум єдиного внеску був звільнений від його сплати та міг бути платником внеску лише за умови його добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Суд зазначає, що саме відповідач здійснює обчислення єдиного внеску, правильності його нарахування та сплати.
Згідно з п.4.1.4 пп.4.1 ст.4 ПК України, податкове законодавство України ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Практика Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків, слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява № 39766/05), "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (параграф 70).
Як встановлено, відповідач безпідставно здійснив нарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період коли позивач був звільнений від його сплати.
Враховуючи, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду про підставність задоволення позову в цій частині.
Відтак, аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, вірним є висновок суду першої інстанції про підставність задоволення позову повністю.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області – залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі № 500/3653/20, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	М. А. Пліш	
Повне судове рішення складено 24.09.21