ПОСТАНОВА
Іменем України

28 вересня 2021 року 
Київ
справа №826/15113/17
адміністративне провадження № К/9901/62083/18  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів:  Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Київської міської ради на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 червня 2018 року (суддя Шейко Т.І.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року  (колегія суддів: Василенко Я.М., Кузьменко В.В., Шурко О.І.) у справі   №  826/15113/17 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської ради від 26.09.2017 № 100/3107 «Про відмову у передачі громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 »;
- зобов`язати Київську міську раду, у відповідності до вимог чинного законодавства України затвердити проект землеустрою (справа А-12686) щодо відведення громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської ради від 26.09.2017 №  100/3107 «Про відмову у передачі громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 ».
Зобов`язано Київську міську раду повторно розглянути проект землеустрою (справа № А-12686) щодо відведення громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні; в іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги вказує, що для території, на якій розташована спірна земельна ділянка, наразі не розроблені та не затверджені у встановленому законом порядку план зонування та детальний план території, що у відповідності до ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність.Ухвалою Верховного Суду від 01.10.2018 відкрито касаційне провадження.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Касаційна скарга підлягає частковому  задоволенню з огляду на таке.
Судами встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 у справі № 826/27260/15 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про зобов`язання прийняти рішення, зобов`язано Київську міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні проект землеустрою (справа № А-12686) щодо відведення громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку, встановленому статтею 118 Земельного кодексу України.
На виконання вказаної постанови суду Київською міською радою прийнято рішення від 26.09.2017 № 100/3107, яким вирішено відмовити у передачі земельної ділянки у приватну власність громадянину ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 (справа № А-12686).
Зі змісту вказаного рішення вбачається, що останнє мотивоване положеннями частини 3 статті 24 та пункту 61 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», з урахуванням витягу з протоколу № 3 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування від 09.02.2016.
Вважаючи рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивував своє рішення тим, що позивачем подано всі необхідні документи, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України «Про землеустрій», для передачі у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, відтак відповідач протиправно відмовив у передачі у приватну власність такої земельної ділянки на АДРЕСА_1 .
Дослідивши  спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
За змістом статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.
Відповідно до частини восьмої статті 118, частини четвертої статті 123 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки як у власність, так і в користування, погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу.
За змістом частини першої статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.
Згідно частини другої цієї статті проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Частиною сьомою статті 186-1 ЗК України передбачено, що органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.
Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.
Згідно частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні проекту землеустрою та, відповідно, у передачі земельної ділянки у власність може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 у справі № 826/27260/15 Київською міською радою розглянуто проект землеустрою (справа №А-12686) щодо відведення позивачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 в межах законодавства України. За результатами розгляду відповідачем прийнято оскаржуване рішення про відмову у передачі спірної земельної ділянки з посиланням на частини третьої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у  зв`язку із відсутністю затвердженого детального плану території або плану зонування у районі, де розташована земельна ділянка.
З цього приводу колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначає таке.
Згідно частини третьої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.
Таким чином,  нормами чинного законодавства встановлена пряма заборона передачі (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам при відсутності плану зонування або детального плану території.
Вказаний висновок  узгоджується  з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №  826/18649/15, від 11.06.2020 у справі №  826/15114/17, від 30.07.2020 у справі № 822/1030/18.
Судами встановлено та не заперечується сторонами, що для території, на якій розташована бажана позивачем земельна ділянка, наразі не розроблені та не затверджені у встановленому законом порядку план зонування та детальний план території. 
З огляду на викладене, рішення відповідача про відмову у передачі позивачу у власність земельної ділянки з огляду на пряму заборону, встановлену частиною третьою статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є правомірним та таким, що відповідає чинному законодавству.
Відтак, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до частин першої статті 351 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ: 
Касаційну скаргу Київської міської ради задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року  скасувати.
Ухвалити нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 
Постанова  є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                         А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                                   Л.Л. Мороз

                                                                                                                      А.І. Рибачук