УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/2604/21 Головуючий у 1-й інст. Моголівець І. А. 
Категорія 84 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:                          Трояновської Г.С., 
Павицької Т.М. 
секретаря
судового засідання Лісової Т.С.
без виклику сторін 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м.Житомирі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут"
на ухвалу судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Моголівець І.А. від 09 червня 2021 року 
у цивільній справі №279/2604/21 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -
в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (далі – Товариство) звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу. Просило видати судовий наказ про стягнення із  ОСОБА_1  заборгованість за спожитий природний газ в сумі 8248,74 грн. та судовий збір в сумі 227,00 грн. 
Ухвалою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2021 року у видачі судового наказу відмовлено. 
У поданій апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" просить зазначену ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого винесення судового наказу. На думку апелянта, оскаржувана ухвала не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що згідно з Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633,634,641,642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб – сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно абз.2 п.4 Розділу III вказаних Правил за відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за доставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками – і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог вказаних Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. Також вказує, що Товариством було направлено оферту (шляхом розміщення на офіційному веб-сайті та опублікування в газеті «Житомирщина» №134-135 від 22.12.2015 р. та №136 від 25.12.2015 р. договору постачання природного газу побутовим споживачам і заяви приєднання) та надавало послуги з постачання природного газу побутовим споживачам на території ліцензійної діяльності Товариства, де знаходиться помешкання боржника, споживача. Останній не довів, що не користувався цими послугами – тобто прийняв оферту. Тому, на думку апелянта, боржник є споживачем природного газу. 
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій зазначало, що  ОСОБА_1 є споживачем природного газу для опалення плити та печі. Проте, в період з 01.06.2020 р. по 28.02.2021 р. оплата за надання послуг з газопостачання здійснювалась несвоєчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 8 248,74 грн.
Згідно розрахунку споживання природного газу за адресою АДРЕСА_1 рахунок боргу за спожитий газ станом на 01.03.2021 р. становить 10 994,74 грн., сплачений борг 2 746,00 грн., сума боргу 8 248,74 грн. (а.с.7). 
Заявник зазначав, що враховуючи споживання природного газу та сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, боржник фактично приєднався до умов публічного типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. 
Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суддя суду першої інстанції виходив із того, що заявником до заяви про видачу судового наказу не долучено договору, укладеного у письмовій формі між заявником та боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.
Проте, апеляційний суд не може повністю погодитися із такими висновками суду першої інстанції, приймаючи до уваги те, що не з`ясовані всі обставини, необхідні для задоволення заяви про видачу судового наказу.
Так, із змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник звернувся до суду із заявою про стягнення на його користь з  ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з постачання природного газу в сумі 8 248,74 грн.
Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Відповідно до ст.ст.160,161,163 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено:1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Разом із тим, спірні правовідносини регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, частиною першою ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.
Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому законом порядку.
Підстави та порядок постачання природного газу побутовому споживачу визначені Правилами постачання природного газу, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2496.
Відповідно до розділу III даних Правил, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов.
Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633,634,641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року N 2500, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року N 2500.
За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.
У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що до заяви про видачу судового наказу Товариством долучено документ про розрахунок споживання природного газу абонентом ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 станом на 01.03.2021 р. та становить 10 994,74 грн., сплачений борг 2 746,00 грн., сума боргу 8 248,74 грн. (а.с.7). 
Із даного письмового доказу про фінансовий стан особового рахунку абонента ОСОБА_1 слідує, що оплата послуг газопостачання здійснювалась, а саме у червні 2020 року проведено оплату заборгованості в сумі 2 746,00 грн. 
У апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ.
Суд першої інстанції не звернув уваги на положення спеціального законодавства, що регулюють спірні правовідносини у галузі постачання природного газу побутовим споживачам та його оплати, а також не надав належної оцінки документу про фінансовий стан особового рахунку № НОМЕР_1 абонента ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , згідно з яким останнім сплачено за спожитий газ 2 746,00 грн. у червні 2020 року, що призвело до помилкової відмови у видачі судового наказу.
ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року в справі Шишков проти Росії).
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).
Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року в справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").
Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись ст.ст.258,259,367,374,379,381-384 ЦПК України, суд, - 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" задовольнити. 
Ухвалу судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2021 року скасувати. 
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:                          Судді: