ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року	Львів	Справа № 500/3752/21 пров. № А/857/13775/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Судової-Хомюк Н.М., Хобор Р.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Кременецької районної організації профспілки працівників освіти і науки на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року про відмову в забезпеченні позову у справі № 500/3752/21 за адміністративним позовом Кременецької районної організації профспілки працівників освіти і науки до Кременецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 03.06.2021 року №1397,-
суддя в 1-й інстанції –Чепенюк О.В., час ухвалення рішення – 05.07.2021 року, місце ухвалення рішення – м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення – 05.07.2021 року,
В С Т А Н О В И В :
Кременецька районна організація профспілки працівників освіти і науки через представника адвоката Мужа В.В. звернулася до суду з позовом до Кременецької міської ради, у якому просить визнати протиправним та скасування рішення Кременецької міської ради від 03.06.2021 № 1397 “Про перепрофілювання (зміну типу) та назви Чугалівської гімназії Кременецької міської ради Тернопільської області на Чугалівську початкову школу Кременецької міської ради Тернопільської області”.
Станом на 05.07.2021 питання про відкриття провадження у справі не вирішено.
Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить забезпечити позов шляхом заборони Кременецькій міській раді та всім державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію будь-яких змін до відомостей про юридичну особу, а саме перепрофілювання (зміну типу) та назви Чугалівської гімназії Кременецької міської ради Тернопільської області.
В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Кременецької міської ради від 03.06.2021 № 1397 “Про перепрофілювання (зміну типу) та назви Чугалівської гімназії Кременецької міської ради Тернопільської області на Чугалівську початкову школу Кременецької міської ради Тернопільської області” вирішено змінити тип навчального закладу із закладу середньої освіти на початкову, що відповідно порушує права працівників цього закладу освіти, зокрема в частині виплати заробітної плати (зменшення посадових окладів), звільнення тощо. Профспілковий орган не був повідомлений за три місяці про реорганізацію закладу освіти. До вирішення даної справи судом реорганізація даної школи буде завершена і відповідні зміни будуть внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на підставі оскаржуваного рішення.
Крім того, у випадку задоволення позову під час навчального процесу виконати рішення суду не буде можливим, оскільки начальний процес не переривається (ч. 2 ст. 32 Закону України “Про повну загальну середню освіту”: “У разі реорганізації чи ліквідації закладу загальної середньої освіти засновник зобов`язаний забезпечити учням можливість продовжити здобуття загальної середньої освіти на відповідному рівні освіти”). У разі реорганізації закладу освіти з середньої освіти на дошкільну, частина педагогічних працівників підлягатиме звільненню, що у випадку задоволення позову унеможливить або значно утруднить поновлення їхніх прав. 
Інформація, з приводу якої прийнято оспорюване у справі рішення, підлягає внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а таке внесення відомостей може не лише утруднити, але й унеможливити виконання ймовірного судового рішення та вплинути на інтереси позивача, на якого законом покладено обов`язок захищати права працівників (членів профспілки).
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року відмовлено у забезпеченні позову. Ухвалу суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що на стадії забезпечення позову суд не може вирішувати питання обгрунтованості позовних вимог. Крім того, існує реальна загроза порушення конституційних прав трудового колективу на працю, оскільки педагогічні працівники підлягають звільненню у зв`язку з реорганізацією навчального закладу. Просить скасувати ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року про відмову в забезпеченні позову у справі № 500/3752/21 та прийняти рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у забезпеченні позову у справі, суд першої інстанції виходив з того, що до суду з позовною заявою та заявою про забезпечення позову звернулася профспілкова організації, оскаржуваним рішення права такої організації не порушені. Кременецька районна організація профспілки працівників освіти і науки не обґрунтовує заяву про забезпечення позову неможливістю (або ускладненістю) реалізації саме своїх прав, визначених   Розділом ІІ Закону України “Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності”.
За наведених вище обставин, суд першої інстанції констатував, що відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову становитиме очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача Кременецької районної організації профспілки працівників освіти і науки, зумовить ситуацію, при якій захист прав стане утрудненим або неможливим, позаяк заявником не зазначено у чиїх конкретно інтересах він звертається до суду, а відтак чиї права та які саме права чи інтереси порушуються оскаржуваним рішенням Кременецької міської ради. Загальне посилання заявника на потенційну можливість порушення прав працівників закладу освіти в майбутньому не може слугувати підставою для вжиття заходів забезпечення позову.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (частини четверта - шоста статті 154 КАС України).
Відповідно до статті 151 КАС України, якою визначено види забезпечення позову, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
У абзаці другому пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» вказано, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.
У контексті співмірності суди також повинні перевіряти не тільки співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, а й надавати оцінку порушеному праву позивача, про захист якого він просить.
Статтею 46 КАС України визначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. 
Як правильно зазначив суд першої інстанції, предметом дослідження у межах спірних правовідносин є правомірність рішення Кременецької міської ради від 03.06.2021 № 1397 “Про перепрофілювання (зміну типу) та назви Чугалівської гімназії Кременецької міської ради Тернопільської області на Чугалівську початкову школу Кременецької міської ради Тернопільської області”.
Відповідно до цього рішення вирішено перепрофілювати (зміна типу) та змінити назву Чугалівської гімназії Кременецької міської ради Тернопільської області на Чугалівську початкову школу Кременецької міської ради Тернопільської області з 01.07.2021.
Відділу освіти Кременецької міської ради визначено: внести зміни до Статуту та подати на розгляд Кременецькій міській раді Статут Чугалівської початкової школи Кременецької міської ради Тернопільської області, здійснити організаційно-правові заходи, передбачені чинним законодавством у зв`язку із перепрофілюванням (зміна типу) та назви.
Директору Чугалівської початкової школи Кременецької міської ради Тернопільської області визначено після затвердження Статуту Чугалівської початкової школи Кременецької міської ради Тернопільської області повідомити та подати державному реєстратору необхідні документи для внесення до Єдиного державного реєстру відповідних записів.
Отже, спір у даній справі виник з правовідносин, пов`язаних з реорганізацією навчального закладу, позов подано Кременецькою районною організацією профспілки працівників освіти і науки (яка має статус позивача у справі) на захист прав, свобод та інтересів трудових прав працівників Чугалівської гімназії Кременецької міської ради Тернопільської області.
Як свідчать матеріали справи, кінцевою метою заявника є скасування, на його думку, протиправного рішення засновника Кременецької міської ради та захист прав працівників Чугалівської гімназії Кременецької міської ради Тернопільської області, так як це призведе до зменшення заробітної плати працівників, їх звільнення у зв`язку з реорганізацією.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що оскаржуване рішення Кременецької міської ради від 03.06.2021 № 1397 “Про перепрофілювання (зміну типу) та назви Чугалівської гімназії Кременецької міської ради Тернопільської області на Чугалівську початкову школу Кременецької міської ради Тернопільської області” не стосується безпосередньо позивача Кременецької районної організації профспілки працівників освіти і науки, воно прийняте щодо юридичної особи Чугалівської гімназії Кременецької міської ради Тернопільської області.
Юридична особа Чугалівська гімназія Кременецької міської ради Тернопільської області, а так само її працівники, які наділені адміністративною правоздатністю та дієздатністю, не позбавлені права самостійно захищати свої права чи інтереси, якщо вважатимуть, що ці права чи інтереси порушуються Кременецької міською радою.
Права та обов`язки профспілок та їх об`єднань визначаються   Розділом ІІ Закону України “Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності”. Так за приписами статті 19 цього Закону профспілки, їх об`єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об`єднаннями громадян. Профспілки, їх об`єднання мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також міжнародних судових установ.
Із змісту цих норм слідує, що повноваження профспілок чи їх об`єднань на представництво інтересів своїх членів при реалізації ними конституційних прав на звернення за захистом своїх до судових органів стосуються індивідуальних трудових спорів членів профспілок (їх об`єднань) та пов`язаних з ними соціально-економічних прав. Водночас у цьому провадженні Кременецькою районною організацією профспілки працівників освіти і науки індивідуально не визначено членів профспілок, права яких потребували б захисту суду у спосіб, про який просить позивач.
Щодо права профспілки представляти інтереси усього трудового колективу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі №910/9010/17 сформувала правову позицію, відповідно до якої трудовий колектив не має статусу юридичної особи і не може виступати самостійним учасником господарського або цивільного процесу. Відповідно профспілка чи їх об`єднання не може виступати представником трудового колективу у судах, адже не можна представляти в суді довірителя, який не наділений процесуальною правоздатністю.
У цій постанові Великою Палатою Верховного Суду указано, що при зверненні з позовом в інтересах трудового колективу профспілка (їх об`єднання) має вважатись такою, що діє від власного імені. 
Пункт 1 частини 2 статті 150 КАС України передбачає, що забезпечення позову допускається тоді, коли невжиття відповідних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
До суду з позовною заявою та заявою про забезпечення позову звернулася профспілкова організації, оскаржуваним рішення права такої організації не порушені. Кременецька районна організація профспілки працівників освіти і науки не обґрунтовує заяву про забезпечення позову неможливістю (або ускладненістю) реалізації саме своїх прав, визначених Розділом ІІ Закону України “Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності”.
За наведених вище обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову становитиме очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача Кременецької районної організації профспілки працівників освіти і науки, зумовить ситуацію, при якій захист прав стане утрудненим або неможливим, позаяк заявником не зазначено у чиїх конкретно інтересах він звертається до суду, а відтак чиї права та які саме права чи інтереси порушуються оскаржуваним рішенням Кременецької міської ради. Загальне посилання заявника на потенційну можливість порушення прав працівників закладу освіти в майбутньому не може слугувати підставою для вжиття заходів забезпечення позову.
Крім того, такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 08.12.2020 у справі №640/2825/20 у подібних правовідносинах, у яких з заявою про забезпечення позову звернулася також профспілкова організація за відсутності вказівки на членів профспілки, права яких потребували б захисту суду у спосіб, про який просив позивач.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. 
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. 
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Кременецької районної організації профспілки працівників освіти і науки залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року про відмову в забезпеченні позову у справі № 500/3752/21 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 10.09.2021 року