УХВАЛА

16 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 140/16481/20
адміністративне провадження № К/9901/26910/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мацедонської В.Е., 
суддів: Радишевської О.Р., Шевцової Н.В.,
перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року 
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня  2021 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, третя особа -  Головне управління Державної казначейської служби України в Волинській області, про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Волинській області, у якому просила:
- визнати протиправними дії  щодо нарахування та виплати суддівської винагороди в обмеженому розмірі, за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року, згідно зі статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" - у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року;
- стягнути недонараховану та невиплачену суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року в сумі 126  485,42 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року, позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року, згідно з статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" - у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року. Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області  на користь ОСОБА_1 недонараховану та недоплачену суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року в сумі 126485,42 грн (сто двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят п`ять грн 42 коп.).
22 квітня 2021 року відповідач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.
Відповідач повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, яку зареєстровано 07 червня 2021 року.
Однак, ухвалою від 22 червня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику з тих самих підстав, а саме - незазначенням підстав касаційного оскарження.
19 липня 2021 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області втретє подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2021 року касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області залишено без руху з установленням строку у 10 днів для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на обґрунтування вказаної заяви, а також уточненої касаційної скарги із належним обґрунтуванням зазначеної відповідачем підстави касаційного оскарження судових рішень, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, на якій подається касаційна скарга.
25 серпня 2021 року від скаржника надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області подавало повторні касаційні скарги, оскільки попередньо подані були повернуті скаржнику. Крім того, наголошує, що відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Також, скаржник вказує про те, що  оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції йому не було направлено в паперовій формі, а лише в електронному вигляді, а тому, на його думку, офіційно постанова вважається неврученою.
Отже, все вищезазначене дає підстави вважати, що касаційна скарга подана без пропуску строку на касаційне оскарження. 
Разом з тим, скаржник так і не обгрунтував підставу, на якій подається касаційна скарга, а лише зазначив, що подає касаційну скаргу на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України. При цьому, уточненої касаційної скарги на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 10 серпня 2021 року скаржником не надано.
Перевіривши клопотання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, слід зазначити наступне.
Відповідно до пункту 6 частини п`ятої  статті 44 КАС України    учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку.    КАС України    передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених    КАС    України  процесуальних обов`язків.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
У контексті наведеного, зважаючи на приписи вказаних правових норм законодавства, невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Ураховуючи зазначене, зважаючи на те, що з моменту прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції  до моменту подання повторної касаційної скарги пройшло 3 місяці, доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження є необґрунтованими та не можуть бути визнані Судом поважною причиною пропуску строку, встановленого  КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини першої  статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями  121,    333,  355,  359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня  2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, третя особа -  Головне управління Державної казначейської служби України в Волинській області, про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                   В. Е. Мацедонська 
Судді                                                                                                       О. Р. Радишевська
                                                                                                                Н. В. Шевцова