Справа № 164/1756/20 	Головуючий у 1 інстанції: Невар О. В. 	
Провадження № 22-ц/802/946/21  Категорія: 37 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
15 липня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К., 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення страхового відшкодування, за  апеляційною скаргою відповідача – Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 12 квітня 2021 року,

                                       В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 31 липня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Грушевського в смт. Колки Маневицького району Волинської області в напрямку міста Луцьк, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , унаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер.
Постановою Головного управління Національної поліції у Волинській області від 05 жовтня 2018 року закрито кримінальне провадження за зазначеним фактом дорожньо-транспортної пригоди, за відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АРКС» згідно договору страхування серії АК № 6560429 від 13 квітня 2017 року, який був чинний станом на 31 липня 2017 року. 
ОСОБА_3 являвся її чоловіком і вона перебувала на його утриманні, у зв`язку із чим 04 травня 2018 року ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» в її інтересах звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, у тому числі про виплату страхового відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника на загальну суму 115200 гривень. 
Про її перебування на утриманні чоловіка на дату його смерті подала відповідачу копію судового рішення. Вона являється пенсіонером і отримує пенсію по віку та не бажає переходити на пенсію по втраті годувальника.
Разом із тим, відповідач виплату страхового відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника не провів, посилаючись на те, що нею не було подано необхідного пакету документів для здійснення такої страхової виплати.
Вважає вимогу відповідача надати додаткові документи, крім уже поданих, безпідставною, оскільки вона звернулася до відповідача з вимогою здійснити виплату страхового відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника, у мінімальному розмірі, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Ураховуючи наведене, просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на її користь 115200 грн. страхового відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника.
Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 12 квітня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»  на користь ОСОБА_1 115200 грн. страхового відшкодування.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»  в дохід держави 1152 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про відмову в позові.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. 
Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду залишення без змін з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.       
Судом встановлено, що 31 липня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Грушевського в смт. Колки Маневицького району Волинської області в напрямку міста Луцьк, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , унаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер.
Постановою Головного управління Національної поліції у Волинській області від 05.10.2018 закрито кримінальне провадження за зазначеним фактом дорожньо-транспортної пригоди за відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с.10-14).
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 станом на 31.07.2017 була застрахована у відповідача, що стверджується копією полісу №АК/6560429 від 13.04.2017 (а.с.48).
ОСОБА_3 являвся чоловіком позивачки (а.с.5-6, 8, 9).
Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 20.07.2020, яке набрало законної сили, встановлено факт перебування позивачки ОСОБА_1 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16-18).
Позивач, від імені якої діяла юридична компанія «Відшкодування» подала відповідачу заяву про виплату, у тому числі безпосередньо їй страхового відшкодування, як утриманцю потерпілого (а.с.7).
Із відповіді відповідача від 07.08.2020 вбачається, що до вимоги виплатити саме цей вид страхового відшкодування позивачу було запропоновано подати документи щодо розмірів пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника (а.с.15).
Позивач таких документів не подала, оскільки не отримує зазначеного виду пенсії, а являється отримувачем пенсії по віку.
Згідно зі статтею 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Відповідно до вимог п.п. 27.1., 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Таким чином, Законом визначено мінімальний розмір страхового відшкодування – 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, і цей розмір станом на 31.07.2017 становить 115200 грн. (3200 х 36).
Підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування позивачу відповідач зазначає невиконання нею своїх обов`язків, визначених цим Законом, в частині надання повного пакету документів.
Згідно з п.п. 37.1.3. п. 37.1. статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.
Відповідач не довів, що неподання позивачем додаткових документів призвело до неможливості його, як страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. 
Виходячи з наведеного, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Посилання в апеляційній скарзі на недотримання позивачем строків досудового врегулювання спору – відхиляються апеляційним судом, оскільки відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.
Крім того, відзив на позовну заяву та подання апеляційної скарги свідчать про відсутність намірів відповідача вирішити спірне питання у позасудовому порядку.
Інші доводи апеляційної скарги є власним суб`єктивним тлумаченням відповідачем норм законодавства.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд         
                                           П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу відповідача – Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення, а рішення Маневицького районного суду Волинської області від 12 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.  

Головуючий – суддя  

Судді