ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5677/16-ц  Номер провадження 22-ц/814/1122/21	Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2021 року 	м.Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Бондаревська С.М., Кривчун Т.О.,
секретар Зеленська О.І.,
з участю представника позивача – адвоката Плахотної Л.Р., відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 02 жовтня 2019 року, постановлене суддею Січиокно Т.О. (повний текст складено 04 жовтня 2019 року),
по справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, 

в с т а н о в и в:
15.07.2016 ОСОБА_2 звернулася в суд із указаним позовом, уточнивши його заявою від 21.01.2019.В обґрунтування підстав позову зазначає, що із 10.02.2001 по 25.04.2016 перебувала із ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними придбані автомобілі «NissanMaxima», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, «NissanX-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 року випуску та «ChevroletExpressLT», 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 . Шлюбні відносини фактично припинені у 2014 році, а у 2015 році, без її згоди, ОСОБА_1 відчужив автомобіль «Chevrolet Express LT», 2010 р.в., вартістю 1 556 655,52 грн.
       Станом на 2016 рік спільні діти сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом із нею у Великій Британії, де навчаються. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому в порядку поділу майна подружжя, просить:
-        визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобілі «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 року випуску та «Chevrolet Express LT», 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 ;
-        у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати: за нею, ОСОБА_2 , - право власності на автомобіль «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 року випуску; за відповідачем ОСОБА_1 – на автомобіль «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску;
-        стягнути із ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію в розмірі 612 177,44 грн. на відшкодування різниці у вартості поділеного спільного сумісного майна подружжя, у тому числі Ѕ частку вартості автомобіля «Chevrolet Express LT», 2010 р.в., відчуженого відповідачем без її згоди, а також судові витрати у розмірі 16 042,00 грн.
       Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 02.10.2019 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя – задоволено частково.
       Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобілі «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 року випуску.
       У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 року випуску.
       У порядку поділу майна подружжя залишено на праві особистої приватної власності ОСОБА_1 автомобіль «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску.
       Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 612 177,44 грн. 
       У частині позовних вимог щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя автомобіля «Chevrolet Express LT», 2010 року випуску, - відмовлено. 
       Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 6 338,80 грн. 
       Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на залучення експерта у розмірі 9 152,00 грн.
       Рішення районного суду вмотивовано тим, що автомобілі «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 р.в. та «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 р.в. придбані в період шлюбу сторін та є їх спільною сумісною власністю, а тому підлягають поділу між ними згідно вимог позову. 
       Оскільки автомобіль «Chevrolet Express LT», 2010 р.в., на час розгляду справи у суді відчужено іншій особі, у задоволенні вимог позову про визнання його спільною сумісною власністю подружжя слід відмовити, а його вартість врахувати при поділі майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації. 
       Визначаючи розмір грошової компенсації на користь позивачки, районний суд врахував висновки судової авто-товарознавчої експертизи від 28.09.2018, згідно яких, станом на 15.07.2016, вартість автомобілів становила: «Nissan Maxima», 1999 р.в. – 116 215,83 грн., «Nissan X-Trail», 2012 р.в. – 448 516,47 грн., «Chevrolet Express LT», 2010 р.в. – 1 556 655,52 грн., постановивши до стягнення 612 177,44 грн. за розрахунком: 778 327,76 грн. (1/2 частини вартості автомобіля «Chevrolet Express LT») - 166 150,32 грн. (грошова компенсація за автомобіль «Nissan X-Trail»).
       Вирішуючи питання розподілу судових витрат, районний суд керувався положеннями ст.133 ЦПК України, ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», постановивши до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 6 338,00 грн. (6 890,00 грн. – 551,20 грн. сплачених позивачкою), та на користь позивачки - 9 152,00 грн., пов`язаних із залученням експерта.
       Відповідач не погодився з рішенням районного суду та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
       Доводить, що позивачка не приймала участі грошовими коштами чи будь-якими іншими діями в придбанні спірних автомобілів, а їх спільні діти із 2014 по 2018 роки проживали з ним у м.Полтава та перебували на його повному матеріальному утриманні, включно із витратами на навчання. 
       Зазначає, що автомобіль «Chevrolet Express LT», 2010 р.в., відчужений ним, ОСОБА_1 , у 2015 році в період шлюбу із позивачкою та за її згоди, а кошти від продажу витрачені на потреби родини, насамперед синів, оскільки позивачка, мешкаючи у Великій Британії, не мала можливості надавати матеріальну допомогу на їх утримання. 
       Вважає, що висновок №1376-1378 судової авто-товарознавчої експертизи від 28.09.2018 не є належним доказом на підтвердження вартості спірного майна, оскільки складений без огляду автомобілів та без урахування їх особливостей, а базується лише на проведенні порівняльного підходу на підставі аналізу цін (пропозицій) КТЗ, ідентичних або аналогічних оцінюваним на первинному та вторинному ринках КТЗ, з відповідними коригуваннями, що враховує відмінності між об`єктом порівняння та об`єктом оцінки.
       Звертає увагу, що ним у 2016 році зроблені звіти про незалежну оцінку майна, які безпідставно неприйняті до уваги районним судом, при складанні яких проводився огляд спірних автомобілів, та станом на 30.11.2016 їх вартість склала: «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 р.в. – 303 200,00 грн., «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 р.в. – 54 400,00 грн. 
       Заперечує висновки суду першої інстанції, що вартість спірних автомобілів у вказаних звітах є заниженою та доводить, що автомобілі потребували значних капіталовкладень у зв`язку із їх несправністю, про що вказано у звітах професійного автомобільного центру Nissan MOTORS.
       Зазначає, що при вирішенні заявленого спору районним судом не вирішено питання припинення права власності позивачки на автомобіль «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 р.в., а за ним – на автомобіль «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 р.в.
       Вважає, що при поділі спільного майна подружжя судом першої інстанції не враховано відсутність у нього фінансової можливості сплатити позивачці постановлену до стягнення суму грошової компенсації, а саме, 612 177,44 грн., що становитиме для нього надмірний тягар. 
       Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.04.2021, на виконання постанови Верховного Суду від 17.03.2021, справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду в суді апеляційної інстанції з повідомленням учасників справи./а.с.55-60, 63т.3/
       19.04.2021 до апеляційного суду надійшли пояснення представника позивача – адвоката Плахотної Л.Р. на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення районного суду – без змін. 
       Вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.10.2020 по справі №537/78/19, згідно якої, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
       Посилаючись на положення ст.368 ЦК України, ч.1 ст.70 СК України, вказує на презумпцію спільності права власності подружжя, яка не спростована відповідачем.
       Стосовно заперечень відповідача в частині вартості спірних автомобілів та висновку судової авто-товарознавчої експертизи від 28.09.2018, як доказу, вказує, що саме відповідач не надав спірні автомобілі для огляду експерту, а тому районний суд обґрунтовано, з урахуванням позиції Верховного Суду по справі №127/7029/15-ц від 03.10.2018, прийняв до уваги експертне дослідження, проведене на підставі ринкової вартості подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. 
       Звертає увагу, що відповідачем до матеріалів справи приєднана неналежним чином засвідчена копія договору продажу автомобіля «Chevrolet Express LT», 2010 р.в., д.н.з. НОМЕР_4 від 27.01.2016 за 100 000,00 грн., тоді як транспортний засіб знято із реєстраційного обліку з підстав його продажу 22.12.2015.
       Указує, що відповідач без згоди позивачки та правових підстав на власний розсуд розпорядився автомобілем «Nissan X-Trail» та подарував його спільному сину сторін, що на думку представника позивача та її довірительки, свідчить про відсутність у відповідача наміру виконувати судове рішення.
       В суді апеляційної інстанції відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні. Повідомив, що надати оригінал договору купівлі-продажу автомобіля «Chevrolet Express LT», 2010 р.в., д.н.з. НОМЕР_4 , не має можливості, оскільки згідно довідки Територіального сервісного центру 5341, термін зберігання матеріалів, що стали підставою для реєстрації, знищено після закінчення терміну зберігання. Проведення експертизи автомобіля, з урахуванням його огляду також є неможливим, оскільки його місцезнаходження йому невідоме. 
       Представник позивачки - адвокат Плахотна Л.Р. заперечила доводи апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що із10.02.2001 по 25.04.2016 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 25.04.2016 (справа №554/1035/16-ц) /а.с.7,53 т.1/ Від шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.50,51 т.1/
28.09.2012 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на автомобіль «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ./а.с.72 т.1/ Згідно звіту №766 про незалежну оцінку майна, складеного 28.10.2016 ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» оцінювачем ОСОБА_7 з оглядом об`єкту оцінки, вартість автомобіля «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 54 400,00 грн./а.с.57-77 т.1/
16.03.2013 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на автомобіль «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_6 ./а.с.93 т.1/ Вартість указаного автомобіля згідно звіту №765, про незалежну оцінку майна, складеного 28.10.2016 ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» оцінювачем ОСОБА_7 з оглядом транспортного засобу, становить 303 200,00 грн./а.с.78-97 т.1/ 
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ від 16.05.2018 за ОСОБА_1 зареєстровані такі транспортні засоби: 1) «Chevrolet Express LT», легковий пасажирський – В, 2010 р.в., дата державної реєстрації за особою – 28.09.2012, об`єм двигуна 5328; 2) «Nissan Maxima» 2,0 V6, легковий седан-В, 1999 р.в., дата державної реєстрації за особою – 28.09.1912, об`єм двигуна 1995; 3) «Nissan X-Trail», легковий універсал –В, 2012 р.в., дата державної реєстрації за особою – 16.03.2013, об`єм двигуна 1997./а.с.216 т.1/
Згідно висновку №1376-1378 судової авто-товарознавчої експертизи, складеного 28.09.2018 судовим експертом Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, станом на 15.07.2016 ринкова вартість автомобілів становить: «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 - 116 215,83 грн.; «Nissan X-Trail», 2012 р.в., номер кузова НОМЕР_7 , д.н.з. НОМЕР_2 – 448 516,47 грн.; «Chevrolet Express LT», 2010 р.в, номер кузова НОМЕР_3 – 1 556 655,52 грн. Основним підходом до визначення ринкової вартості КТЗ є порівняльний підхід./а.с.3-10 т.2/
Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №5341/333/16 від 27.01.2016, ОСОБА_1 (продавець) передав у власність ОСОБА_8 (покупець) транспортний засіб - автомобіль марки «Chevrolet Express LT», 2010 р.в, номер кузова НОМЕР_3 за ціною 100 000,00 грн. Оплата здійснюється готівкою. Право власності на транспортний засіб виникає у покупця з моменту укладення даного договору (п.1.5 цього договору)./а.с.71 т.2/
Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що спірні автомобілі набуті колишнім подружжям ОСОБА_9 під час шлюбу та є їх спільною сумісною власністю, яка підлягає поділу шляхом визнання за позивачкою права особистої приватної власності на автомобіль «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 р.в., за відповідачем залишено на праві особистої приватної власності автомобіль «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 р.в.
У задоволенні позовних вимог щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя автомобіля «Chevrolet Express LT», 2010 р.в., відмовлено, оскільки на час розгляду справи у суді першої інстанції його відчужено на користь іншої особи, а тому Ѕ частку його вартості враховано при поділі майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації. 
Визначаючи розмір грошової компенсації на користь позивачки, районний суд враховував висновки судової авто-товарознавчої експертизи від 28.09.2018, постановивши до стягнення з відповідача 612 177,44 грн. за розрахунком: 778 327,76 грн. (1/2 частини вартості автомобіля «Chevrolet Express LT») - 166 150,32 грн. (грошова компенсація за автомобіль «Nissan X-Trail»).
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. При цьому враховує наступне.
Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і статті 368 ЦК України.
Відповідно до статей 68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. 
При цьому, не має значення, за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.
За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Ця презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (зазначена правова позиція також висловлена у постановах Верховного Суду України від 24.05.2017 по справі № 6-843цс17, від 21.11.2018 по справі №372/504/17).
Згідно із частинами першою, другою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Відповідно до частин першої, другої статті 71 цього Кодексу майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. 
Згідно статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (частина третя статті 372 ЦК України).
Згідно роз`яснень, викладених в пунктах 22, 23, 24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Апеляційним судом установлено, що на час набуття спірного майна сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Обсяг спільно нажитого майна, наявного на час розірвання шлюбу складають автомобілі «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 р.в., «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 р.в. та «Chevrolet Express LT», 2010 р.в., номер кузова НОМЕР_3 , які є спільною сумісною власністю подружжя з рівними частками.
Презумція спільності майна, набутого за час шлюбу, відповідачем спростована не була, а тому районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказане майно підлягає поділу шляхом визнання за позивачкою права особистої приватної власності на автомобіль «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 р.в., а за відповідачем - «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 р.в. Вартість автомобіля «Chevrolet Express LT», 2010 р.в., відчуженого відповідачем згідно договору купівлі-продажу на користь іншої особи, врахована при поділі, шляхом компенсації відповідачем його Ѕ вартості на користь позивачки. 
Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки не ґрунтуються на доказах, тоді як обґрунтування наявності обставин повинне здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наведені вимоги процесуального закону відвідачем не дотримано, належних та допустимих доказів, які б свідчили, що спірне майно є особистою власністю відповідача, останнім не надано та не доведено наявність обставин для відступлення від засад рівності часток подружжя згідно ч.2 ст.70 СК України.
Тому апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не приймала участі у придбанні спірних автомобілів, а їх спільні діти із 2014 по 2018 роки проживали з ним та перебували на його повному матеріальному утриманні.
       Також не заслуговують на увагу та відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги, що автомобіль «Chevrolet Express LT», 2010 р.в., відчужений ним, ОСОБА_1 , під час шлюбу із позивачкою та за її згоди, а кошти від продажу витрачені на потреби родини. Належних та допустимих доказів заявлених обставин відповідач не надав, тоді як згідно вимог ч.ч.1,3 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріально посвідчення в (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. 
       Доводи апеляційної скарги щодо неналежності, як доказу, висновку №1376-1378 судової авто-товарознавчої експертизи від 28.09.2018 на підтвердження вартості спірного майна, який складений без огляду спірних автомобілів, та безпідставність не врахування районним судом наданих ним, відповідачем, звітів про незалежну оцінку майна, при складанні яких проводився огляд автомобілів «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_2 та «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_1 , колегія суддів відхиляє з таких підстав.
       Відповідно до ч.ч.1,3 ст.102 ЦПК України висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені в результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
       Стаття 106 ЦПК України регламентує проведення експертизи на замовлення учасників справи. Відповідно до вимог частини 5 названої статті у висновку експерта має бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
       Однак звіти №775 та №766 про незалежну оцінку майна, складених 30.11.2016 оцінювачем ОСОБА_7 , на які посилається відповідач, не відповідають вказаним вимогам ст.106 ЦПК України, а тому колегія суддів погоджується з наданою судом першої інстанції оцінкою вказаних звітів та визнає їх неналежними доказами в розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України.
       Обґрунтування відповідачем достовірності визначеної у звітах вартості двох спірних автомобілів тим, що вони потребували значних капіталовкладень у зв`язку із їх несправністю, не заслуговують на увагу, оскільки також є недоведеними. При цьому, колегія суддів враховує, що відповідач, приєднавши зазначені звіти до письмових заперечень на позов, датованих 05.01.2017, у подальшому будь-яких клопотань на предмет належного експертного дослідження спірних автомобілів не заявляв. Крім того, ОСОБА_1 ухилився від вимог ухвали районного суду від 25.05.2018 щодо його зобов`язання надати експерту на огляд та дослідження спірні автомобілі, два із яких знаходилися в його користуванні.
       Посилання відповідача на договір купівлі-продажу автомобіля «Chevrolet Express LT», 2010 р.в., згідно якого 27.01.2016 продаж вказаного автомобіля вчинено за 100 000 грн., не заслуговують на увагу, оскільки вказаний договір вчинено без згоди дружини, а ціна визначена за домовленістю сторін, а не висновком експерта (спеціаліста). Крім того, у випадку відчуження одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим– неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно, що узгоджується із позицією Верховного Суду у справах №127/7029/15-ц від 03.10.2018, №757/19701/15-ц від 27.05.2020.
       Отже, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд при поділі майна сторін правомірно та обґрунтовано виходив з вартості спірних автомобілів, визначених судовою авто-товарознавчою експертизою від 28.09.2018. 
       Апеляційний суд також визнає такими, що не заслуговують на увагу, та відхиляє як безпідставні, доводи апеляційної скарги щодо не врахування районним судом відсутності у відповідача фінансової можливості сплатити позивачці постановлену до стягнення суму грошової компенсації, а саме, 612 177,44 грн., що становитиме для нього надмірний тягар. 
       Відповідно до ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
       Обставини, які б мали істотне значення та були підставою для відступу від рівності часток, а отже, зменшенню розміру грошової компенсації за належну позивачці частку – судом не встановлені.
       При цьому колегія суддів приймає до уваги, що з огляду на сталу позицію Європейського суду з прав людини викладену у справі «Рисовський проти України» позбавлення особи майна без компенсації його реальної вартості є порушенням балансу між загальним інтересом та вимогам щодо захисту індивідуальних основоположних свобод та покладає на особу, у спірних правовідносинах позивачку, надмірний тягар.
       Разом із тим, здійснюючи поділ між сторонами в натурі спірного майна, яке відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України, належить до неподільних речей, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права (ч.3 ст.372 ЦК України)та не вирішив питання припинення права спільної часткової власності на це майно. 
В цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом внесення у резолютивну частину судового рішення доповнень про припинення права іншого співвласника на належну йому частку в спірному майні.
Інші доводи не ґрунтуються на доказах та апеляційним судом до уваги не приймаються. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Посилання представника позивача, що відповідач після постановлення оскаржуваного рішення, без згоди позивачки та правових підстав, на власний розсуд розпорядився автомобілем «Nissan X-Trail» та подарував його спільному сину сторін, апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки вказані обставини не були предметом дослідження судом першої інстанції та не впливають на законність оскаржуваного рішення. 
       Відповідно до ч.ч.1,10 ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, шляхом взаємозаліку, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 21 061,60 грн., із розрахунку: 21 830,00 грн. (судові витрати, понесені позивачкою за проведення експертизи в розмірі 9 152,00 грн. + 12 678,00 грн. за касаційну скаргу) - 768,40 грн. (пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги ОСОБА_1 ).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 02 жовтня 2019 року, в частині поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя – змінити.
Доповнити резолютивну частину рішення наступним.
Припинити право ОСОБА_1 на Ѕ частку автомобіля «NissanX-Trail», 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .
Припинити право ОСОБА_2 на Ѕ частку автомобіля «NissanMaxima», 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .
В іншій частині рішення залишити без змін.
       Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в загальному розмірі 21 061,60 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 14.07.2021.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 С.М. Бондаревська

                                                                               Т.О. Кривчун