Справа № 161/8273/20 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/1209/21  Категорія: 23 	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
23 вересня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Киці С. І., Федонюк С. Ю., 
з участю секретаря судового засідання – Савчук О. В.,
прокурора – Бородчук О. В.,
представника позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою позивача Заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, правонаступником якої є Ківерцівська міська рада Волинської області, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2021 року,

                                        В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року Заступник прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що у комунальній власності Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області перебуває земельна ділянка площею 16,023 га, цільове призначення - для іншого сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 0721887200:06:000:2193, що розташована в с.Тростянець Ківерцівського району Волинської області, на якій розміщені об`єкти нерухомого майна, що належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 , а саме: силосна яма площею 375,8 кв. м; конюшня площею 280,1 кв. м; льоносушарка площею 331 кв. м; свинарник площею 200,7 кв. м; автовагова площею 78,6 кв. м; кормокухня площею 211,9 кв. м; корівник площею 1 105,9 кв. м; телятник площею 534 кв. м; телятник-вівчарник площею 987,9 кв. м. Вказані об`єкти нерухомого майна належать відповідачу на підставі договорів купівлі-продажу від 13 квітня 2016 року. 
Позивач вказував, що 09 жовтня 2019 року Тростянецькою сільською радою Ківерцівського району Волинської області прийнято рішення № 5/43, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для іншого сільськогосподарського призначення в с.Тростянець. Крім того, сільською радою підготовлено проект договору оренди землі, однак на даний час відповідач уникає укладення договору оренди землі та використовує земельну ділянку для обслуговування нерухомого майна, що йому належить на праві приватної власності, без будь-яких документів, а також не сплачує до бюджету сільської ради кошти за використання зазначеної земельної ділянки. Річний розмір орендної плати ОСОБА_3 повинен становити 569 660 грн 38 коп., який розраховується за формулою («9 494 339 грн 73 коп. – нормативна грошова оцінка земельної ділянки» х «6 % розмір річної орендної плати для земель іншого сільськогосподарського призначення» / 100 %). 
Крім того позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_3 не виконував зазначеного обов`язку упродовж восьми місяців, у зв`язку з чим сума коштів, що підлягає стягненню на підставі ст. 1212 ЦК України, яку без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки він зберіг, становить 365 532 грн 09 коп.
Ураховуючи наведене, позивач Заступник прокурора Волинської області просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою у розмірі 365 532 грн 09 коп., а також понесені судові витрати по справі.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинській області від 29 червня 2021 року до участі у цій справі як правонаступника позивача Тростянецької сільської ради залучено Ківерцівську міську раду Волинської області.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2021 року у задоволенні позову Заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, правонаступником якої є Ківерцівська міська рада Волинської області, відмовлено.
В апеляційній скарзі Заступник прокурора Волинської області, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов в інтересах держави в особі Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, правонаступником якої є Ківерцівська міська рада Волинської області, задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки судом не було враховано тієї обставини, що визначення даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки в інший спосіб, ніж шляхом оформлення витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, не передбачено законодавством. Витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 25 вересня 2019 року та від 11 січня 2020 року є єдиними належними та допустимими доказами у цій справі. Крім того вважає, що суд ухвалюючи рішення, не мав брати до уваги висновок експерта судової оціночно-земельної експертизи, оскільки грошова оцінка земельної ділянки виготовлена компетентним органом, а також затверджена рішенням органу місцевого самоврядування, яке наразі є чинним. Тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу Заступника прокурора Волинської області залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. 
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін по справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що у комунальній власності Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, правонаступником якої є Ківерцівська міська рада Волинської області, перебуває земельна ділянка площею 16,023 га, цільове призначення - для іншого сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 0721887200:06:000:2193, яка розташована в с. Тростянець Ківерцівського району Волинської області, на якій розміщені об`єкти нерухомого майна, що належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 , а саме: силосна яма площею 375,8 кв. м; конюшня площею 280,1 кв. м; льоносушарка площею 331 кв. м; свинарник площею 200,7 кв. м; автовагова площею 78,6 кв. м; кормокухня площею 211,9 кв. м; корівник площею 1105,9 кв. м; телятник площею 534 кв. м; телятник-вівчарник площею 987,9 кв. м, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 209080422 від 15 травня 2020 року (а.с.15-21, том 1).
31 липня 2018 року та 23 вересня 2019 року відповідач ОСОБА_3 звертався до Тростянецької сільської ради із заявами про надання дозволу на розроблення та затвердження проекту землеустрою на земельну ділянку для подальшого її отримання в оренду (а.с.22, 30, том 1).
09 жовтня 2019 року Тростянецькою сільською радою прийнято рішення № 5/43 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки в оренду на 7 років для іншого сільськогосподарського призначення (а.с.31-65, том 1).
З метою забезпечення виконання рішення № 5/43 від 09 жовтня 2019 року Тростянецькою сільською радою підготовлено проект договору оренди землі, який скеровано на адресу відповідача листом від 29 листопада 2019 року за №678/01.15-19 (а.с.66-68, том 1).
Згідно з п. 2.3. вказаного договору оренди землі нормативно грошова оцінка земельної ділянки згідно витягу із технічної документації про нормативно-грошову оцінку, виданого Відділом у Ківерцівському районі Міжрайонного управління у Ківерцівському та Рожищенському районах Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 25 вересня 2019 року № 03-4/1176, становить 9 494 339 грн 73 коп.
Орендна плата згідно умов проекту договору вноситься у розмірі 6 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та становить 569 660 грн 38 коп. на рік.
Проте, ОСОБА_3 , вважаючи орендну плату завищеною, від підписання договору оренди землі від 22 листопада 2019 року відмовився. 
Звертаючись до суду з даним позовом, Заступник прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, правонаступником якої є Ківерцівська міська рада Волинської області, свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_3 уникає укладення договору оренди землі та використовує земельну ділянки для обслуговування нерухомого майна, що йому належить на праві приватної власності, без будь-яких документів, а також не сплачує до бюджету сільської ради кошти за використання зазначеної земельної ділянки, чим спричиняє державі збитки.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави.
Статтями 142-145 Конституції України визначено, що до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, окрім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом ухвалення рішень. Права органів місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.
Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що землі комунальної власності є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування.
Статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» закріплено основні принципи місцевого самоврядування, серед яких зокрема поєднання місцевих і державних інтересів.
У даному випадку інтереси держави збігаються з інтересами жителів територіальної громади.
Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками, в тому числі на правах оренди чи продажу права оренди за результатами торгів, визначаються законами.
Згідно з ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Статтею 69 Бюджетного Кодексу України визначено, що до доходів загального фонду місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать плата за землю, що зараховується до бюджетів місцевого самоврядування.
Відповідно до п. 289.1 ст. 289 Податкового Кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати за землю використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Так ст. 1 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок – капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Виходячи із положень ч. 5 ст. 5 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно з ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз у 5-7 років.
Підставами проведення оцінки земель, виходячи з положень ст. 15 Закону України «Про оцінку земель», є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Статтею 20 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Згідно з ч. 3 ст. 23 вказаного Закону витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що витяг з технічної документації є документом, який оформлюється за результатом проведення нормативної грошової оцінки та відображає дані стосовно окремої земельної ділянки. Тобто витяг складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради.
Як встановлено судом першої інстанції, сума коштів, заявлена до стягнення із ОСОБА_3 , обчислена виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка згідно витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 03-4/1176 від 25 вересня 2019 року та № 27 від 11 січня 2020 року становить 9 494 339 грн 73 коп. (а.с.77-79, том 1).
Для обрахунку розміру втрачених коштів, які б могли надійти від оренди, взято 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та за правову підставу для цього взято положення пп. 288.5.1. п. 288.5 ст. 288 ПК України та п. 4.6.5 Положення про оренду земельних ділянок Тростянецької об`єднаної територіальної громади та порядку розрахунку орендної плати за земельні ділянки, затвердженого рішенням Тростянецької сільської ради від 28 лютого 2019 № 2/8, згідно якого розмір річної орендної плати для земель іншого сільськогосподарського призначення становить 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Річний розмір орендної плати відповідача, згідно наданого позивачем розрахунку недоотриманих коштів за використання земельної ділянки кадастровий номер 0721887200:06:000:2193, площею 16,023 га, становить 569 660 грн 38 коп., який згідно вимог ст. 287 ПК України, відповідач мав би сплачувати до бюджету Тростянецької сільської ради по 47 471 грн 70 коп. щомісяця.
Однак, згідно висновку експерта судової оціночно-земельної експертизи Волинської філії Львівського НДІСЕ № 8505 від 20 травня 2021 року, розмір коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) у витязі № 03-4/1176 від 25 вересня 2019 року, виданий Відділом у Ківерцівському районі Міжрайонного управління у Ківерцівському та Рожищенському районах ГУ Держгеокадастру у Волинській області стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 0721887200:06:000:2193, визначений (застосований) неправильно. Коефіцієнт Кф у витязі про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 03-4/1176 від 25 вересня 2019 року становить «1» і визначений відповідно до додатку № 1 до порядку – не вірно, отже не відповідає порядку. Коефіцієнт Кф у витязі про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 27 від 11 січня 2020 року становить «1» і визначений відповідно до додатку № 1 до порядку – вірно.
Коефіцієнт КмЗ у витягах із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки № 03-4/1176 від 25 вересня 2019 року та № 27 від 11 січня 2020 року розрахований невірно, тому що не враховані об`єктивні фактори та ті які визначені технічною документацією, отже порушена оціночна процедура, а саме не врахована частина факторів локального впливу.
Розрахунок коефіцієнту Км2 ймовірно не відповідає оціночним процедурам.
Зазначений висновок експерта сторонами по справі не оспорювався, позивачем клопотання про проведення повторної, додаткової судової оціночно-земельної експертизи не заявлялося, як і не заявлялося клопотання про залучення до участі у справі спеціаліста.
Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77 ЦПК України).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Як визначено ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Встановивши, що розрахунок недоотриманих коштів за використання земельної ділянки кадастровий номер 0721887200:06:000:2193, площею 16,023 га, наданий позивачем на обґрунтування заявлених позовних вимог, проведений невірно, що підтверджується висновком експерта судової оціночно-земельної експертизи Волинської філії Львівського НДІСЕ № 8505 від 20 травня 2021 року, а інших доказів у відповідності до ст. 81 ЦПК України на підтвердження розміру безпідставно збережених відповідачем коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, позивачем не надано, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлений Заступником прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, правонаступником якої є Ківерцівська міська рада Волинської області, позов безпідставний та цілком обґрунтовано відмовив у його задоволенні.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позову є законним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги позивача Заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, правонаступником якої є Ківерцівська міська рада Волинської області, про те, що оскаржуване рішення є незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, а також щодо невідповідності рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення ним норм матеріального права, не спростовують правильних висновків суду, а є його власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи і не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Покликання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно надав перевагу висновку експерта перед іншими доказами, поданими суду, зокрема витягами про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 25 вересня 2021 року та від 09 січня 2021 року та іншими доказами, не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Заступник прокурора звертаючись з позовом до суду, обраховує суму стягнення з відповідача на користь позивача, виходячи саме з витягів із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки від 25 вересня 2021 року та від 09 січня 2021 року, яка становить 9 494 339 грн 73 коп.
Законодавство пов`язує фактичне використання земельної ділянки, присвоєння їй відповідного коефіцієнту та його застосування при видачі витягів із технічної документації про нормативно-грошову оцінку з конкретним видом цільового призначення відповідно до відомостей, що містяться в Державному земельному кадастрі.
Тобто, нормативна грошова оцінка кожної окремої ділянки визначається в залежності від низки коефіцієнтів, що характеризують певну земельну ділянку. Тому і розмір орендної плати чи стягнення за недоотримані кошти теж буде суттєво відрізнятися залежно від розміру відповідних коефіцієнтів.
Помилкове застосування коефіцієнта Кф 1 замість 0.1 (Витяг із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 25 вересня 2019 року) внаслідок невірного його визначення, призвело до завищення нормативної грошової оцінки, внаслідок чого і орендна плата визначена неправильно, а також неправильно визначено розмір безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою відповідачем по справі.
Оскільки у  зазначених витягах із технічної документації про нормативно- грошову оцінку земельної ділянки коефіцієнти визначені неправильно, що підтверджується висновком судової оціночно-земельної експертизи від 20 травня 2021 року, а вони є складовою частиною у формулі для визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки, внаслідок чого розмір річної орендної плати за земельну ділянку та розмір стягнення недоотриманих грошових коштів визначені в позові заступника прокурора неправильно.
Пояснення представника позивача ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, що зазначення у витязі із технічної документації про нормативно- грошову оцінку земельної ділянки від 25 вересня 2019 року, цільове призначення земельної ділянки: 16.00 землі запасу, є помилковим, а тому зазначений у цьому витязі Кф 1.00 є правильним, оскільки відповідає цільовому призначенню земельної ділянки для іншого сільськогогосподарського призначення, якою користується ОСОБА_3 , не заслуговують на увагу, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам, зокрема відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (дата формування 09 вересня 2019 року) цільове призначення земельної ділянки кадастровий № 0721887200:06:000:2193, якою користується ОСОБА_3 – 16.00 Землі запасу (а.с.24, том 1). 
Таким чином, обґрунтованим є висновок суду, що розмір безпідставно збережених відповідачем коштів за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою належними та допустимими доказами не доведено. 
Безпідставними також є покликання в апеляційній скарзі на те, що висновок експерта від 20 травня 2021 року є неповним та необґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неповно, однобічно та не об`єктивно оцінені докази по справі є безпідставними, оскільки прокурор своїми процесуальними правами при збиранні та подачі доказів не скористався.
Отже, наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які підтверджуються наявними у справі доказами та висновком експерта судової оціночно-земельної експертизи Волинської філії Львівського НДІСЕ № 8505 від 20 травня 2021 року, та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
                                                   У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, правонаступником якої є Ківерцівська міська рада Волинської області, залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: