ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" липня 2021 р.      м.Львів           Справа №914/3274/20
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді                                                                       Скрипчук О.С.
суддів                                                                                                 Кравчук Н.М.
                                                                                          Мирутенка O.JI.
секретар судового засідання Лагутін В.Б.          
розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства ''ВАТ Калина" № б/н, б/д (вх. ЗАГС № 01-05/1696/21 від 14.05.2021)
на рішення Господарського суду Львівської області від 26.04.2021 (м. Львів, суддя З.В. Горецька)
у справі № 914/3274/20
за позовом: Фізичної особи-підприємця Гайдай Олександра Сергійовича, м. Львів
до відповідача: Приватне акціонерне товариство "ВАТ Калина", м. Червоноград 
про повернення транспортного засобу та виплату штрафних санкцій

за участю представників сторін:
від позивача: Василишин П.С. - адвокат (ордер серії ЛВ №050595 від 10.06.2021); 
від відповідача: Пущик Н.А. - адвокат (ордер серії ВС №1086376 від 11.05.2021);
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2020 Фізична особа - підприємець Гайдай Олександр Сергійович звернувся до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ВАТ Калина» про повернення транспортного засобу автомобіль марки ВАЗ 211120 з державними реєстраційними номерами НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_2 , рік випуску: 2010, колір - сірий, як законному власнику; стягнення 7390,95 грн. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (а.с.1-2). В позовній заяві, позивач зокрема просить суд призначити автотехнічну експертизу, за висновками якої встановити реальний технічний стан наданого в оренду технічного засобу згідно договору про оренду транспортного засобу від 01.01.2019.
Позовні вимоги мотивовано тим, що сторонами укладено було договір про оренду транспортного засобу від 01.01.2019, автомобіль марки ВАЗ 211120. 30.04.2019 за взаємною згодою сторонами укладено угоду про розірвання даного договору, однак при підписанні такого, акту прийому-передачі підписано не було, як це передбачено п.2.2.4. договору від 01.01.2019. Відповідно до цього, вважає, що відповідач не виконав дану умову договору, чим істотно порушив узяті на себе договірні зобов`язання та норми чинного законодавства України та не повернув автомобіль. Відповідно до цього, позивачем на підстав ч.2 ст. 785 ЦК України нараховано неустойку в розмірі 7390,95 грн. Позовні вимоги мотивовано положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. ст. 525, 526, ч.1 ст. 629, ч.1, 5 ст. 762, ст. 785 ЦК України, ч.1 ст. 67, ст. 193 ГК України.
Відповідач в свою чергу заперечив позовні вимоги вказуючи у відзиві на те, що за користування автомобілем відповідно до умов договору від 01.01.2019 орендар за період з 01.01 2019 по 30.04.2019 сплатив орендну плату у сумі 36000,00 грн., що підтверджується позивачем. 30.04.2019 за взаємною згодою сторін, договір про оренду транспортного засобу від 01.01.2019 був розірваний, що підтверджується позивачем. При цьому, вказує, що в розпорядженні ПрАТ «ВАТ Калина» наявний договір про оренду транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ 211120 від 01.01.2020, згідно п.1.1. якого орендодавець передає орендарю в користування автомобіль марки ВАЗ 211120 з державними реєстраційними номерами НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_3 , рік випуску: 2010, колір - сірий, для використання в господарській діяльності підприємства, а орендар приймає автомобіль та оплачує його використання. З огляду на це вважає, що неможливо погодитися з позицією позивача про те, що відповідач не виконав вимогу договору про оренду транспортного засобу від 01.01.2019 та протягом 3-х днів не повернув автомобіль. Щодо стягнення пені за період з 04.05.2019 по 09.12.2020 у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 7390,95 грн. то вказує в даному випадку на пропуск позовної давності пославшись на положення п.6 ст. 232 ГК України та п.2 п.п.1 ст. 258 ЦК України.
17.02.2021 позивачем подано заяву про зміну предмета позову, згідно якої останній просить стягнути з відповідача 160 000,00 грн. суми основного боргу за користування транспортним засобом (автомобілем ВАЗ 211120) згідно договору оренди транспортного засобу від 01.01.2019, договору оренди транспортного засобу від 01.01.2020 на користь позивача - ФОП - Гайдай О.С. (а.с.64-66).
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.03.2021 в задоволенні клопотання про зміну предмету позову вх. №657/21 від 17.02.2021 відмовлено (а.с.86-89).
Також 04.03.2021 на розгляд місцевого господарського суду від позивача надійшло клопотання, згідно якого просить залишити без розгляду клопотання про призначення автотехнічної експертизи (а.с.97), яке ухвалою суду від 11.03.2021 задоволено (а.с.101-102).
Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.04.2021 у справі №914/3274/20 позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано ПАТ «ВАТ Калина» повернути ФОП Гайдай О.С. транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ 211120 з державними реєстраційними номерами НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_2 , рік випуску: 2010, колір - сірий. Стягнуто з ПАТ «ВАТ Калина» на користь ФОП Гайдай О.С. 2102,00 грн. судового збору. В решті позовних вимог  відмовлено.
Дане рішення мотивовано тим, що доказів на підтвердження повернення транспортного засобу за актом приймання-передачі, як того вимагає договір від 01.01.2019 матеріали справи не містять, а тому судом зроблено висновок , що спірний автомобіль не був повернутий ФОП Гайдай О.С. в зв`язку з чим позовну вимогу про повернення транспортного засобу задоволено. В обґрунтування даного суд посилається на положення ст. ст. 509, 610, 612, ч.1 ст. 626 , ст. 759, ч.1 ст. 760, ч.ч. 1-3, 5 ст. 762, 530, 526, 525, 629 ЦК України, ст. 193, 238, ч.ч. 1-3 ст. 286 ГК України.
Щодо стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ країни за кожен день прострочення за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на загальну суму 7390,95 грн. то така не задоволена місцевим господарським судом з підстав пропущення строку позовної давності, оскільки п.п. 1 п.2 ст. 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
З даним рішенням, в частині задоволення позовних вимог, не погодилося ПрАТ «ВАТ Калина» і оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно винесене без повного з`ясування всіх обставин справ а висновки не відповідають обставинам. В частині відмови у задоволенні позову скаржником не оскаржується.
Скаржник в апеляційній скарзі вказує, що судом не дано оцінку угоді від 30.04.2019 оскільки вважає, що підписавши дану угоду від 30.04.2019 орендодавець підтвердив, що жодних претензій та зауважень до орендаря не має, як і немає у сторін жодних зобов`язань, в тому числі вважає, що своїм підписом орендодавець підтвердив факт повернення автомобіля. При цьому, скаржник зазначає, що жодних вимог та претензій більше ніж 1,5 року ФОП Гайдай О.С. не виставляло до ПрАТ «ВАТ Калина» щодо спірного автомобіля , а також щодо фінансових зобов`язань.
Вказує, скаржник також на те, що місцевим господарським судом при постановленні рішення не було надано належної правової оцінки договору про оренду транспортного засобу від 01.01.2020. Щодо копії актів виконаних робіт (за період після розірвання договору від 01.01.2019), якими обґрунтовує свої вимоги позивач то скаржник вказує , що в таких немає жодного посилання на договір від 01.01.2019, а тому вважає, що такі докази є неналежними та недопустимими. При цьому звертає увагу , що спірного транспортного засобу у користуванні ПАТ «ВАТ Калина» немає а тому виконати рішення суду та повернути спірний автомобіль немає можливості.
Відповідно до цього, просить рішення Господарського суду Львівської області від 26.04.2021 у даній справі скасувати частково та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ФОП Гайдай О.С. відмовити в повному обсязі.
Позивач - ФОП Гайдай О.С. у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи такої вказуючи на те, що матеріали справи містять достатні документи, які вказують на те, що апелянт не повернув орендований автомобіль марки ВАЗ 211120, після підписаної угоди від 30.04.2019 про розірвання договору оренди від 01.01.21019 , адже в даній угоді жодним чином не прописано факт повернення спірного автомобіля орендарю, як це передбачено умовами основного договору. Відповідно до цього, просить залишити судове рішення в даній справі без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
В судове засідання 27.07.2021 з`явились представники сторін, які підтримали свої доводи і заперечення з мотивів наведених в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані у справі докази, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю, а рішення Господарського суду Львівської області від 26.04.2021 у справі №914/3274/20 - скасувати в частині задоволення позову, враховуючи наступне.
01.01.2019 ФОП Гайдай ОС. (орендодавець) та ПАТ «ВАТ Калина» (орендар) укладено договір про оренду транспортного засобу (а.с.5), згідно п.1.1. якого орендодавець передає орендарю в користування автомобіль марки ВАЗ 211120 з державними реєстраційними номерами НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_2 , рік випуску: 2010, для використання в господарській діяльності підприємства, а орендар приймає автомобіль та оплачує його використання.
Строк дії договору від 01.01.2019 регламентовано розділом 5 договору. Так, цей договір вступає в дію з моменту підписання і є чинним до 31.12.2019. Зміна умов договору чи його дострокове розірвання можливе тільки за згодою сторін. Договір вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах, якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до закінчення строку його дії не заявить про небажання продовжити дію договору.
Згідно з п. 2.1.1 договору орендодавець зобов`язався у триденний строк після підписання цього договору оренди передати в користування орендаря зазначений в п.1.1. автомобіль в належному технічному стані, який забезпечує його нормальну експлуатацію. Передача автомобіля здійснюється актом прийому-передачі, який підписується орендарем та орендодавцем (додаток № 1 до договору).
Згідно п.1-2 акту приймання-передачі від 01.01.2019 вбачається, що позивача належним чином передав, а орендар прийняв автомобіль марки ВАЗ 211120 з державними реєстраційними номерами НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_2 , рік випуску: 2010, колір - сірий. Сторони підтвердили , що зазначений вище транспортний засіб на момент передачі знаходиться у належному стані і є придатним до експлуатації. Даний акт підписано уповноваженими особами та скріплений печаткою ПАТ «ВАТ Калина» (а.с.11).
Згідно з п. 2.2.3 договору орендар зобов`язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату. А згідно з п. 3.1 договору за користування вказаним в договорі автомобілем орендар сплачує орендодавцю орендну плату, яка становить 10 000,00 грн. Орендар сплачує орендну плату протягом дії договору не пізніше 25 числа кожного місяця.
Як вбачається з обставин справи послуги по договору оренди транспортного засобу від 01.01.2019 надано з 01.01.2019 по 30.04.2019, що підтверджується зокрема актами надання послуг від 31.01.2019, 28.02.2019, 31.03.2019 та 30.04.2019 (а.с.7-10).
Оплата в розмірі 36000,00 грн. по договору оренди транспортного засобу від 01.01.2019 проведена в повному обсязі, що не заперечується сторонами.
30.04.2019 ФОП Гайдай О.С. та ПАТ «ВАТ Калина» укладено угоду про розірвання договору від 01.01.2019 (а.с.12), згідно п.1 якого вбачається, що орендодавець і орендар вважають розірваним договір від 01 січня 2019 року із моменту набрання чинності цією угодою. Пунктом 2 даної угоди визначено, що із моменту набрання чинності цією угодою орендодавець і орендар не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та зобов`язаннями за договором від 01.01.2019. В п. 3 вказано, що угода набирає чинності з моменту її підписання орендодавцем і орендарем і є невід`ємною частиною договору від 01.01.2019, який розривається. Дана угода підписана уповноваженими особами та скріплена печаткою ПАТ «ВАТ Калина».
В матеріалах справи наявні акти надання послуг від 02.06.2019, 02.07.2019, 02.08.2019, 02.09.2019, 02.10.2019, 02.11.2019, 02.12.2019 та від 02.01.2020 (а.с.68-75).
09.09.2020 ФОП Гайдай О.С. оформлено лист - претензію на ім`я ПАТ «ВАТ Калина» (а.с.15-17), згідно якої вимагає достроково та у відповідності до встановленого порядку розірвати попередньо укладені між ними договори про оренду транспортних засобів від 01.01.2019; повернути у відповідності до встановленого порядку надані на підставі договорів про оренду транспортних засобів від 01.01.2009 - транспортні засоби (автомобілі марки Fiat Doblo та марки ВАЗ 211120); належним чином виконати попередньо взяті на себе фінансові зобов`язання за договорами про оренду транспортних засобів від 01.01.2019 та перерахувати на розрахунковий рахунок суму заборгованості в розмірі 288 000,00 грн.; за несвоєчасну виплату орендної плати за договором про оренду транспортних засобів від 01.01.2019 та перерахувати на розрахунковий рахунок суму заборгованості в розмірі 288 000,00 грн.; за несвоєчасну виплату орендної плати за договором про оренду транспортних засобів від 01.01.2019 просить перерахувати на розрахунковий рахунок суму нарахованої пені в розмірі 30 381,81 грн.
На дану претензію відповідачем дано відповідь за вих. №232 від 09.10.2020 (а.с.24- 25), в якій ПАТ «ВАТ Калина» зазначає, що свої зобов`язання, згідно договорів від 01.01.2019 про оренду транспортних засобів виконало повністю і на даний час, ПАТ «ВАТ Калина» немає жодних зобов`язань щодо оренди та орендної плати. Вказує також про те, що станом на 08.10.2020 в нього немає жодних договірних зобов`язань перед ФОП Гайдай О.С.
Слід зазначити, що позивачем долучено до матеріалів справи в суді першої інстанції - договір від 01.01.2020 про оренду транспортного засобу, а саме автомобіля марки ВАЗ 211120 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2010 року випуску (а.с.76).
З врахуванням того, що відповідачем не виконано вимог претензії, ФОП Гайдай О.С. звернувся з позовом до ПАТ «ВАТ Калина» про повернення транспортного засобу та виплату штрафних санкцій, який рішення Господарського суду Львівської області від 26.04.201 у даній справі задоволено частково саме в частині повернення спірного транспортного засобу.
При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.
Приписами ст. 759 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Статтями 798-805 ЦК України «Найм (оренда) транспортного засобу» не встановлено спеціальних вимог до строків дії договору найму транспортних засобів, до обов`язків наймача чи плати за оренду транспортного засобу та порядку розірвання договору.
Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.01.2019 ФОП Гайдай О.С. та ПрАТ «ВАТ Калина» було укладено договір про оренду транспортного засобу ВАЗ 211120, який припинив свою дію 30.04.2019 на підставі угоди про розірвання договору від 30.04.2019 (а.с.12).
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що відповідач виконав свій обов`язок щодо сплати орендної плати по договору від 01.01.2019 (за період з 01.01.2019 по 30.04.2019).
В договорі оренди від 01.01.2019 сторони погодили, що після закінчення строку дії даного договору, орендар не пізніше 3-х днів зобов`язаний повернути автомобіль за актом прийому-передачі, який підписується сторонами.
Акт прийому-передачі транспортного засобу, у зв`язку з достроковим припиненням дії договору оренди від 01.01.2019, сторонами не підписувався. Зазначений факт також не заперечується сторонами.
Водночас, апелянт зазначає, що не підписання між сторонами акту приймання-передачі транспортного засобу, у зв`язку з достроковим припиненням дії договору оренди від 01.01.2019 не може свідчити про те, що спірний автомобіль фактично не був повернутий ним позивачу. Апелянт стверджує, що автомобіль був переданий позивачеві в момент підписання угоди від 30.04.2019 про розірвання дії договору від 01.01.2019, доказом чого є погоджена умова в п. 2 даної угоди, в якій сторони зазначили, що з моменту набрання чинності угоди (30.04.2019) орендодавець і орендар не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та зобов`язаннями за договором від 01.01.2019.
За змістом ст. 785 ЦК України вбачається, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Проаналізувавши матеріали справи та норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає, що з матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався до відповідача із вимогою щодо повернення майна, у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди від 01.01.2019, а навпаки 01.01.2020 уклав з відповідачем новий договір оренди того ж самого транспортного засобу - ВАЗ 211120. Згідно п. 2 п.п. 2.2 якого саме позивач зобов`язався передати відповідачу спірний автомобіль у 3-х денний строк після підписання договору.
Тобто, укладаючи новий договір оренди транспортного засобу від 01.01.2020 позивач підтвердив, що станом на момент підписання останнього, у нього немає ніяких претензій до відповідача щодо неповернення майна по договору оренди від 01.01.2019, адже, спірний автомобіль в подальшому мав бути переданий відповідачу. Звертаючись до суду першої інстанції позивач вже стверджує, що спірний автомобіль не був переданий йому, у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди від 01.01.2019, а договір оренди від 01.01.2020 був укладений, але не виконувався. У даному випадку, суд апеляційної інстанції зазначає, що така тактика - позивача суперечить принципу venire contra factum proprium («заборони суперечливої поведінки»), відповідно до якого, поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Наведене є самостійною підставою для відхилення таких доводів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 904/444/20.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається якна підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Водночас, частини 1,3,4 ст. 13 ГПК України регламентують, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У ч.2 ст. 86 ГПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи те, що 30.04.2019 між сторонами було укладено угоду про розірвання дії договору від 01.01.2019, якою погоджено, що між останніми немає ніяких зобов`язань по договору оренди від 01.01.2019 та факт укладення 01.01.2020 між сторонами нового договору оренди, у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що відповідачем не було виконано обов`язку щодо повернення майна, у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди від 01.01.2019.
Крім цього, слід зазначити, що акти виконаних робіт (за період після розірвання договору від 01.01.2019 ) , які наявні в матеріалах справи , містять в собі посилання на два автомобіля, однак у договорі від 01.01.2019 вказано про оренду лише одного автомобіля; при цьому в таких не зазначено за який період ПАТ «ВАТ Калина» зобов`язана провести розрахунок та згідно яких зобов`язань; в даних актах немає жодного посилання на договір від 01.01.2019, а тому обґрунтованим є твердження скаржника, що дані акти не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76,77 ГПК України.
Зважаючи на викладене, за результатами дослідження та оцінки за правилами статті 86 ГПК України зібраних у справі доказів та обставин у сукупності, з урахуванням ст.ст. 2, 13, 14 ГПК України, судом апеляційної інстанції встановлено, що позовна вимога в частині повернення орендованого автомобіля є необґрунтованою та безпідставною, а відтак до задоволення не підлягає.
Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення в частині задоволення позову, місцевий господарський суд неповно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав невірну юридичну оцінку обставинам справи, в зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог щодо повернення майна, то з врахуванням ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не переглядає рішення в частині відмови у позові. Судові витрати покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ПрАТ «ВАТ «Калина» б/н і дати (вх. №01-05/1696/21 від 14.05.2021) задоволити повністю.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 26.04.2021 у справі №914/3274/20 скасувати в частині задоволення позову. Прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові фізичної особи підприємця Гайдай Олександра Сергійовича відмовити. В решті рішення залишити без змін.
3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Гайдай Олександра Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «ВАТ «Калина» (80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Богуна, 1, код СДРПОУ 05468417) 3153,00 грн. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя                                                                      О.С. Скрипчук

Суддя                                                                                          Н.М. Кравчук

Суддя                                                                                          О.Л. Мирутенко

Повний текст постанови складено та підписано 02.08.2021.