УХВАЛА

21 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 500/1822/20
адміністративне провадження № К/9901/25613/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бучик А.Ю.,
суддів: Рибачука А.І.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа - Тернопільська обласна прокуратура про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа - Тернопільська обласна прокуратура, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1276-1254/М-02/8-1900/20 від 26.06.2020 про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.04.2020 перерахунок та виплату призначеної йому пенсії за вислугу років, з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, яка визначена висновком №7 судової економічної експертизи судового експерта від 22.02.2019 та складає 59003 грн 43 коп., без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого            2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
12.07.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 у справі №500/1822/20, направлена поштою 08.07.2021.
Предметом оскарження у даній справі є відмова органу Пенсійного фонду у перерахунку пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №657  від 30.08.2017 на підставі висновку судової економічної експертизи.
За правилами частини першої  статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення  статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів"  і  статті 13          КАС України.
Згідно з частиною першою  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України  обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього  Кодексу  розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".
За змістом пункту 3 частини шостої  статті 12 КАС України  для цілей цього  Кодексу                    справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Таким чином, справа в силу пункту 3 частини шостої  статті 12 КАС України        віднесена до справ незначної складності, яку суд першої інстанції розглянув за правилами спрощеного позовного провадження.
Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього          Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для скаржника. Вказує, що суд першої інстанції помилково відніс зазначену справу до справ незначної складності та розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки до малозначних справ не може бути віднесена справа, в якій позивачем є службова особа, яка в значенні Закону України "Про запобігання корупції" займає відповідальне та особливо відповідальне становище. 
Також скаржник посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спір, помилково не визнали вказану справу типовою та не врахували правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 за результатами розгляду зразкової справи №560/2120/20.  
Так, процесуальний закон передбачає умови, за наявності яких справи незначної складності можуть переглядатися в касаційному порядку.
Якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, то у ній мають зазначатися, щонайменше, новітні, проблемні, засадничі, раніше ґрунтовно не досліджуванні питання права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Посилання у касаційній скарзі на те, що справа має виняткове значення з означеним у скарзі предметом спору не містять обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.
А посилання скаржника на той факт, що вказана справа помилково віднесена до категорії справ незначеної складності повністю спростовується положеннями статті 12 КАС України, яка містить вичерпний перелік справ, які розглядаються за правилами загального позовного провадження. До того ж, за предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження, оскільки стосується перерахунку пенсії, а не діяльності особи на публічній службі на посаді, яка в значенні Закону України "Про запобігання корупції" займає відповідальне та особливо відповідальне становище як зазначив скаржник.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах "а", "в", "г" пункту 2 частини 5  статті 328 КАС України.
Щодо посилання у касаційній скарзі на те, що суди першої та апеляційної інстанцій помилково не визнали вказану справу типовою та не врахували правових висновків, викладених у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 за результатами розгляду зразкової справи №560/2120/20, колегія суддів зазначає таке.
У зразковій справі №560/2120/20, Верховним Судом визначено такі ознаки типової справи:
а) позивач - особа, яка отримує пенсію, призначену відповідно до Закону №1789-ХІІ або Закону № 1697-VII;
б) відповідач-територіальні органи Пенсійного фонду України;
в) предмет спору - вимога зобов`язати відповідача перерахувати пенсію відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ або статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII;
г) звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії після 13.12.2019.
Висновки Верховного Суду в цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами перерахувати пенсію відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ або статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019.
Обставинами, які можуть впливати на інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі, є можливі істотні розбіжності у фабулах справ. 
Отже, за встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, а саме того, що позивач просив здійснити перерахунок його пенсії на підставі висновку судового експерта, який не є документом, за наявності якого виникають підстави для перерахунку пенсії працівника прокуратури, справа за позовом ОСОБА_1 (№500/1822/20) не є типовою по відношенню до зразкової справи №560/2120/20, оскільки має істотні розбіжності в обставнинах справи.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржено судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями  12,  257,  328,  333,  359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 у справі №500/1822/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа - Тернопільська обласна прокуратура, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                       А. Ю. Бучик

Судді:                                                                                                           А. І. Рибачук

                                                                                                                       С. Г. Стеценко