П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/3804/20	
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Вербицької Н.В,	
судді –	Ступакової І.Г.,	
при секретарі –	Яценюк О.Р.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
В листопаді 2020 року ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся до суду з позовом до Управління ДМС України в Херсонській області (надалі – відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати висновок Управління ДМС України в Херсонській області №222/2019 від 27.08.2019 року за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.02.2013 року, виданий Бериславським РС УДМС в Херсонській області, та паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 06.08.2018 року, орган що видав 6515, на ім`я ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Управління ДМС України в Херсонській області направити до Бериславського РС Управління ДМС України в Херсонській області та до Інформаційної підсистеми функціональний модуль «Недійсні документи» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС інформацію про скасування висновку Управління ДМС України в Херсонській області №222 від 27.08.2019 року за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.02.2013 року, виданий Бериславським РС УДМС в Херсонській області, та паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 06.08.2018 року, орган що видав 6515, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що належних підстав для визнання паспортів позивача недійсними у відповідача не було. Позивач вважає, що набув громадянства України правомірно, ніяких фальшивих або підроблених документів для оформлення громадянства не подавав. Позивач також зазначає, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства потребує наявності достатніх та належних доказів щодо встановлення факту обману, подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, але у спірному висновку №222/2019 таких фактів не наведено.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
З матеріалів справи вбачається, що позивач уродженець Республіки Вірменія, документований паспортом громадянина України № НОМЕР_2 від 06.08.2018 року, виданого органом 6515, проживає в смт.Козацьке Бериславського району Херсонської області. До цього паспорту позивач мав інші паспорти громадянина України, які були замінені внаслідок пошкодження або втрати.
У вересні 2020 року позивач випадково дізнався про недійсність його паспорту, 08.10.2020 року його представником (адвокатом) був надісланий адвокатський запит на адресу УДМС України в Херсонській області, на який 19.10.2020 року надійшла відповідь від УДМС України в Херсонській області про те, що згідно з висновком службової перевірки від 27.08.2019 року за №222/2019, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 26.02.2013 року Бериславським РС УДМС в Херсонській області, та паспорт громадянина України № НОМЕР_2 виданий 06.08.2018 року, орган що видав 6515, на ім`я ОСОБА_1 визнано такими, що видані в порушення вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим вони є недійсними, підлягають вилученню, анулюванню та знищенню відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302. Відповідну інформацію внесено до ІП «ФМ Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України.
Також у відповіді було зазначено, що громадянин Республіки Вірменії ОСОБА_1 за обліками УДМС серед осіб, які набули громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України, не значиться.
Згідно оскаржуваного висновку №222/2019 за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , складеного головним спеціалістом ВПГПРЕ УДМС України в Херсонській області Яковенко О., погодженого з начальником УДМС України в Херсонській області та затвердженого Директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 27.08.2019 року, підставою для проведення перевірки підстав оформлення позивачем паспортів громадянина України стало звернення його жінки ОСОБА_2 щодо обміну посвідки на постійне проживання.
Так, під час проведення перевірки було встановлено, що чоловік заявниці - ОСОБА_1 отримав свій діючий паспорт у формі картки № НОМЕР_2 від 06.08.2018 року у зв`язку з втратою попереднього паспорту серії НОМЕР_1 від 26.02.2013 року, виданого Бериславським РС УДМС України в Херсонській області. При цьому було встановлено неналежне внесення посадовою особою Бериславського РВ УДМС в інформаційну підсистему «Оформлення документів, що підтверджують громадянство України» документів в сканованому вигляді (внесено неповний пакет документів).
В ході додаткової перевірки також було встановлено, що паспорт серії НОМЕР_1 від 26.02.2013 року був оформлений, в свою чергу, на підставі звернення позивача із заявою про обмін через непридатність до користування попереднього паспорту серії №101215 (у оскаржуваному висновку не вірно вказано – паспорт серії НОМЕР_4 від 11.02.2005 року), виданого 11.02.2002 року Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області, що підтверджується записом в книзі обліку надходження і витрачання бланків паспортів за 2013 рік.
У спірному висновку №222/2019 є посилання на інший висновок службової перевірки щодо законності видачі паспортів громадянина України, затвердженого начальником УМВС України в Черкаській області від 05.04.2006 року про те, що паспорт серії НОМЕР_5 від 11.02.2002 року оформлений з порушенням законодавства України, зокрема, Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої наказом МВС України від 17.08.1994 року №316.
Також у висновку №222/2019 було зазначено, що під час оформлення паспорта серії НОМЕР_1 від 26.02.2013 року працівниками Бериславського РС УДМС не були дотримані вимоги п.4.2 та порушенні вимоги п.2.7 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом МВС України від 13.04.2012 року №320, які заходи працівниками підрозділу проводилися щодо підтвердження належності ОСОБА_1 паспорта серії НОМЕР_5 від 11.02.2002 від (у оскаржуваному висновку не вірно вказано – паспорт серії НОМЕР_6 ), який підлягав обміну, на сьогодні встановити неможливо.
Отже, враховуючи наведене, головний спеціаліст ВПГПРЕ УДМС України в Херсонській області Яковенко О. дійшла висновку, що паспорт серії НОМЕР_1 оформлено на підставі недійсного паспорта серії НОМЕР_5 від 11.02.2002 року у порушення вимог законодавства України, що, в свою чергу, призвело до безпідставного оформлення паспорта у формі картки № НОМЕР_2 від 06.08.2018 року.
У цьому висновку зазначено, що факти порушення законодавства при отриманні паспорта громадянина України стали можливими в результаті недбалого виконання посадових обов`язків ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, остання підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності, однак у 2018 році була звільнена.
Крім цього, у оскаржуваному висновку №222/2019 було зазначено, що відповідно до обліків ЄІАС УМП позивачу на підставі паспорта серії НОМЕР_1 було видано паспорт для виїзду за кордон серії НОМЕР_7 від 16.05.2013 року, орган видачі 6501, та на підставі паспорта № НОМЕР_2 від 06.08.2018 року було видано паспорт для виїзду за кордон серії НОМЕР_8 від 07.11.2018 року, орган видачі 6513.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що жодна з зазначених та покладених в основу спірного висновку обставин не могла бути підставою для прийняття рішення про недійсність паспортів позивача.
Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Пунктом 23 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII, передбачено, що забороняється вилучення у громадянина паспорта, крім випадків, передбачених законодавством України.
Відповідно до п.108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302, паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується, зокрема, в разі оформлення паспорта/паспорта зразка 1994 року з порушенням вимог законодавства.
Положеннями ст.17 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Підстави для виходу з громадянства України наведені у ст.18 вказаного Закону, при цьому, виходячи з положень наведеної правової норми, вихід з громадянства України відбувається за власної волі та відповідним клопотанням особи - громадянина України.
Перелік підстав для втрати громадянства України, який є обмеженим і розширенню не підлягає, наведено у ст.19 Закону України «Про громадянство України». Зокрема, за приписами п.2 ч.1 ст.19 Закону України «Про громадянство України» підставою для втрати громадянства України є набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.
На думку суду, правовою підставою для визнання паспорта громадянина України недійним є його оформлення з порушенням вимог чинного законодавства України, що має бути установлено в ході службової перевірки шляхом здійснення повного та всебічного дослідження всіх обставин набуття особою громадянства України та документування її відповідним паспортом.
З матеріалів справи вбачається, що в основу спірного висновку №222/2019 від 27.08.2019 року про незаконність видачі позивачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , від  26.02.2013 року та паспорту громадянина України № НОМЕР_2 від 06.08.2018 року ліг висновок від 05.04.2006 року, затверджений начальником УМВС України в Черкаській області полковником міліції ОСОБА_4 , відповідно до якого виписка та видача позивачу паспорту серії НОМЕР_5 від 11.02.2002 року була проведена з порушеннями Закону України «Про громадянство України», Наказу МВС України від 17.08.1994 року №316 «Про затвердження Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», Наказу МВС України від 17.03.2003 року №254, який регламентував порядок реєстрації та зняття з реєстраційного обліку фізичних осіб.
Разом з тим, у спірному висновку №222/2019 від 27.08.2019 року не зазначено, в чому конкретно полягали порушення при видачі позивачу паспорту серії НОМЕР_5 від 11.02.2002 року.
До матеріалів справи долучена ксерокопія висновку від 05.04.2006 року, затвердженого начальником УМВС України в Черкаській області полковником міліції ОСОБА_4 , стосовно безпідставності документування позивача та ряду інших осіб паспортами громадянина України (а.с.81 - 87).
Однак, і в цьому висновку також не зазначено, в чому саме полягає безпідставність документування позивача паспортом громадянина України.
В цьому висновку від 05.04.2006 року, зокрема, зазначено, що з виїздом по приватних адресах, за якими на момент документування були зареєстровані особи, будь-яких відомостей щодо реєстрації цих осіб не встановлено. В ході бесід та пред`явлення фотокарток громадяни, що проживають у власних будинках, чи їх сусіди заперечували без виключення факти проживання та реєстрації перевіряємих осіб.
Але такі обставини, які мали місце в квітні 2006 року, не доводять факту незаконності видачі позивачу паспорту громадянина України в лютому 2022 року.
Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що первинний паспорт позивача за серією НОМЕР_9 від 30.03.1998 року, на підставі якого був виданий наступний паспорт серії НОМЕР_5 від 11.02.2002 року, належав не позивачу, а іншій особі.
Суд першої інстанції надав вірну оцінку таким доводам, зазначивши, що такі обставини ні у спірному висновку №222/2019 від 27.08.2019 року, ні у висновку начальника УМВС України в Черкаській області від 05.04.2006 року, не зазначені.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, оскільки обставини документування позивача паспортом громадянина України НОМЕР_9 від 30.03.1998 року ні у спірному висновку №222/2019 від 27.08.2019 року, ні у висновку начальника УМВС України в Черкаській області від 05.04.2006 року не досліджувались, і не були покладені в основу останніх, то суд не може брати до уваги такі обставини при вирішенні даного спору.
Крім цього, суд першої інстанції вірно вказав, що висновок від 05.04.2006 року, який ліг в основу оскаржуваного висновку, не був своєчасно реалізований уповноваженими на те органами, в результаті чого держава Україна в особі уповноважених органів протягом більше ніж 10 років документувала позивача паспортними документами громадянина України. До того ж позивач не був обізнаний з вказаним висновком 2006 року, не мав можливості відповідним чином визначитися з правовими наслідками такого висновку, у тому числі оскаржити його.
Суд першої інстанції також вірно зазначив, що за змістом обох висновків не вбачається даних про вчинення позивачем будь-яких протиправних дій з метою незаконного документування паспортом громадянина України, а є лише висновки про недбале виконання посадовими особами своїх посадових обов`язків.
Колегія суддів зазначає, що визнання недійсними виданих позивачу паспортів виключно внаслідок допущених помилок уповноваженими державними органами при їх видачі буде суперечити принципам юридичної визначеності та належного урядування, як складовими принципу верховенства права. 
За правилами ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (справа «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року) потреба виправити минулу помилку органа виконавчої влади чи органа місцевого самоврядування не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладається на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Конституційний Суд України своїм рішенням №7-рп/2009 від 16.04.2009 року висловив правову позицію, відповідно до якої рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Виходячи з цього, суд вважає неприпустимим вчинення будь-яких дій та прийняття рішень органом державної влади, які погіршують становище громадян на підставі лише виявленого у минулому порушення процедурних норм, а тим паче у випадку, коли таке порушення сталось з вини посадових осіб цього органу влади.
Отже, враховуючи наведене, проаналізувавши обставини, які покладено в основу оскаржуваного висновку №222/2019 та висновку від 05.04.2006 року, колегія суддів робить висновок, що недбале виконання посадовими особою покладених на них обов`язків та низькі моральні якості посадових осіб, допущення ними порушення норм законодавства, не можуть бути підставами для висновку про надання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, що призвели до оформлення паспорту з порушенням вимог законодавства.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано не погодився з законністю спірного висновку, а також обрав належний спосіб захисту прав позивача у спірних правовідносинах. 
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області – залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складено та підписано 16 липня 2021 року.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Вербицька Н. В.    Ступакова І.Г.