ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/9656/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
секретар судового засідання Солодкова К.А. 
за участі  представника позивачам  Біднягіної К.В.
представника відповідача Кононової О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні  в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Біднягіної Кристини Володимирівни на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 р. (суддя Озерянська С.І., повне судове рішення складено 29.12.2020 р.) в справі № 160/9656/20 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості  товарів № UA11000/2020/000275/2 від 30.06.2020 р. та рішення про відмову у митному оформлення автомобіля марки Mercedes Benz  В 180CDI, 2015 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , за митною декларацією № UA110150/2019/207111 від 08.02.2019 р., яке оформлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2020/00192.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 р. в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивач просить скасувати рішення з підстав  неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції необґрунтованості витребування додаткових документів, зокрема, тих, що підтверджують транспортні витрати, та договору із третіми особами, адже позивач не користувалась транспортно-експедиційними послугами, а договір купівлі-продажу транспортного засобу не містить посилань на здійснення платежів на користь третіх осіб.
Аналогічно вважає необґрунтованим вимогу митного органу про надання рахунку на оплату з тих підстав, що п. 5 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України вказує на надання таких документів за наявності. 
Не враховано судом першої інстанції, що транспортний засіб, придбаний позивачем, був у вживанні, тому є безпідставною вимога про надання прейскурантів (прайс-листів) виробника.
Позивачем митному органу надано висновок експерта про ринкову вартість автомобілю. При цьому задекларована позивачем вартість  є більшою, ніж ринкова вартість, встановлена експертом.  
Судом першої інстанції не враховано, що оскаржене рішення містить неправдиві відомості стосовно не надання експертного висновку до митного оформлення.
На думку апелянта, є безпідставними вимоги митниці про надання документів, що підтверджують вартість транспортування, оскільки це суперечить приписам ч. 2 ст. 368 Митного кодексу України, оскільки у випадку самостійної доставки транспортного засобу (власним ходом) на територію України такі документи не обов`язково мають бути в наявності.
Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності інформації, витребування документів без зазначення обставин, які ці документи мають підтвердити, свідчить, на думку апелянта, про протиправність рішення.
Також вказує, що відповідач не вимагав у позивача перекладу поданих до митного оформлення документів, відповідач вдався до самостійного перекладу  та трактування перекладу стосовно зазначення вартості автомобілю.
Вважає безпідставним посилання на експортну митну декларацію, яка складена німецькою мовою, оскільки відсутні докази легалізації такого документу відповідно до ч. 8 ст. 94 КАС України. Долучений до декларації переклад договору від 29.01.2019 р. на суму 7500 євро не містить  підпису позивача, відрізняється за формою та змістом від договору купівлі-продажу транспортного засобу від 31.01.2019 р.
Апелянтом зазначено про неврахування судом першої інстанції  обставин, встановлених судовими рішенням в справі № 203/2345/19, щодо недоведеності зазначення позивачем недостовірних відомостей щодо митної вартості автомобілю.
Судом першої інстанції не враховано  відсутність доказів  проведення митницею консультацій та перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, або застосування інших методів визначення митної вартості.  В рішенні про коригування митної вартості  відповідачем не наведено порівняння характеристик  товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Застосування витягу з ЦБД, поданого до суду першої інстанції, вважає неправильним, адже витяг сформовано за червень 2019 р., що не збігається з датою ввезення позивачем транспортного засобу, рік випуску автомобілю 2016, проте рік випуску ввезеного позивачем автомобілю – 2015, не вказано умови поставки, наявність пошкоджень.   
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.  
В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та нерезидент Michael Handschuhmacher Automobile (Німеччина) 31.01.2019 року уклали договір купівлі транспортного засобу б/н, що був у вживанні за ціною 5 тис. євро.
На підставі вказаного договору купівлі від 31.01.2019 року б/н 04.02.2019 року в зоні діяльності Львівської митниці з Федеративної Республіки Німеччини відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 08.05.2015 № НОМЕР_2 , від 06.08.2015 № KI-S-0-218/15-00162 та від 31.01.2019 № б/н ОСОБА_2 перемістила товар - легковий автомобіль для перевезення людей, марка  MERCEDES-BENZ, модель - В 180, вартістю 5 000,00 євро (158 131,78 грн.).
Для здійснення митного оформлення транспортного засобу 07.02.2019 року автомобіль доставлено в зону діяльності Дніпровської митниці Держмитслужби та через представника TОB «Митно-Логістична Компанія «Віват» задекларовано за електронною митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ UA № 110150/2019/207111 від 08.02.2019.
В ході перевірки наданих відомостей у посадових осіб митниці виникли підозри щодо декларування заниженої вартості вказаного вище транспортного  засобу та 15.02.2019 року Дніпропетровською митницею ДФС складено протокол про порушення митних правил №0024/11000/19 про порушення ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України з вилученням транспортного засобу.
В протоколі № 0024/11000/19  зазначено, що ОСОБА_2 перемістила товар - «легковий автомобіль для перевезення людей, марка - MERCEDES-BENZ, модель - В 180, зазначивши у декларації його вартість 5 000,00 євро (158 131,78 грн.), тоді як відповідно до експортної декларації, отриманої із ФРН, вартість зазначеного легкового автомобіля складає 7 500,00 євро (за курсом НБУ - 237 197,66 грн.), що на 2 500,00 євро (за курсом НБУ 79 065,89 грн.) більше ніж задекларовано в Україні.
18.09.2019 року до Дніпропетровської митниці ДФС подано заяву про надання доступу до вилученого транспортного засобу для проведення експертизи з метою подальшого її надання як доказу по справі про порушення митних правил.
Згідно з висновком експерта № Zot230919 від 03.10.2019 року ринкова вартість вказаного автомобілю з урахуванням  курсу НБУ на дату оцінки складає 132 348 грн. 25 коп. При цьому, задекларована ОСОБА_2 вартість вказаного транспортного засобу  складає 158 131,78 грн (5000 євро за курсом НБУ на 07.02.2019 року).
01.06.2020 року на адресу відповідача подано заяву про повернення тимчасово вилученого транспортного засобу.
09.06.2020 року подано заяву щодо здійснення митного оформлення транспортного засобу за ЕМД№ 110150/2019/207111 від 08.02.2019 року.
17.06.2020 року на електрону адресу митного брокера ТОВ «МЛК «Віват» надійшло повідомлення, де з посиланнями на ст.ст. 52-54, 320, 335, 336, 377, 368 Митного кодексу України, зазначено що автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за електронною митною декларацією від 08.02.2019 року № UA№ 110150/2019/207111 згенеровано, в тому числі форми митного контролю 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів», 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.
В повідомленні вказано, що відповідно до рахунку-фактури від 31.01.2019 року б/н в графі «Gesamtprice» (в перекладі «остаточна вартість») вартість товару становить 6000 євро, що не відповідає відомостям у графі 42 митної декларації від 08.02.2019 року № UA № 110150/2019/207111, де заявлена «фактурна вартість» складає 5000 євро; відповідно до відомостей митної декларації від 08.02.2019 року № UA № 110150/2019/207111 за доставку товару декларантом понесено витрати у розмірі 100 євро, однак документально зазначена вартість доставки не підтверджена; експертний висновок до митного оформлення не надано; у віданні митного органу наявна митна декларація країни відправлення від 06.02.2019 року № 19DE460599723162E2, яка надіслана листом ДФС України від 08.02.2019 № 4159/7/99-99-20-02-01-17  087, про наявну митну декларацію митних органів країни відправлення, відповідно до якої вартість оцінюваного транспортного засобу складає 7500 євро, що не відповідає вартості товару у документах, поданих до митного оформлення декларантом.
Відповідачем витребувано у декларанта додаткові документи:  договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); якщо рахунок сплачено,  банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні  для ідентифікації  ввезеного товару; прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; документи, що підтверджують вартість транспортування, заявлену декларантом.
У відповідь на зазначене повідомлення № 1 від 17.06.2020 року  декларантом  засобами електронного надано лист з документами, які підтверджують вартість транспортного засобу від 25.06.2020 року, та скаргу від 25.06.2020 року про припинення незаконних та упереджених вимог посадових осіб митниці при митному оформленні т/з MERCEDES-BENZ В 180 CDI, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .
Відповідачем надано повторне повідомлення стосовно вже виявленої у договорі купівлі - продажу від 31.01.2019 року похибки щодо ціни (а саме цифрами вказано ціну 5000 євро, а напис прописом «sechs tausend euro» в перекладі на українську означає «шість тисяч євро»).
30.06.2020 року засобами електронного зв`язку через митного брокера ТОВ «МЛК «Віват» надано відповідь щодо наявності в розпорядженні Дніпровської митниці Держмитслужби документів, які підтверджують придбання автомобіля за ціною саме 5000 євро.
30.06.2020 року відповідачем на електрону адресу митного брокера ТОВ «МЛК «Віват» направлено  рішення про відмову у митному оформленні автомобіля MERCEDES-BENZ за поданою митною декларацією № UA110150/2019/207111 від 08.02.2019 року, яке оформлено у вигляді картки відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2020/00192;  рішення про коригування митної вартості товарів № UA11000/2020/000275/2 від 30.06.2020 року, разом із окремим повідомленням щодо обставин прийняття вказаного рішення відповідно до графи « 33». До товару № 1 застосовано другорядний метод визначення митної вартості 2-ґ - резервний метод, застосувати інші методи неможливо, оскільки у органу доходів і зборів відсутня інформація. Визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визначеній митній вартості подібного товару за фізичними показниками (тип двигуна-дизельний; робочий об`єм 1461 см3, потужність - 80 кВт), оформленого за ЕМД від 23.08.2019 року № UA401010/2019/45015-7593 євро/шт.
07.07.2020 року у зв`язку з незгодою із оскаржуваним рішенням в порядку ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України подана нова митна декларація № UA UA110130/2020/018552, товар випущено у вільний обіг.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд  першої інстанції виходив з не надання позивачем належних документів, які підтверджують митну вартість товару та спростовують сумніви митного органу у неправильному декларуванні митної вартості, тому вважав що   відповідачем правомірно застосовано резервний метод та визначено митну вартість транспортного засобу на рівні 7593,00 євро.
Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено 08.02.2020 р. декларантом ТОВ «Митно-логістична компанія «Віват»   подано до Дніпропетровської митниці ДФС вантажу митну декларацію в режимі ІМ40 № 110150/2019/207111    з метою митного оформлення  транспортного засобу – легкового автомобілю марки Mercedes-Benz, модель  В180 CDI, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , вартістю 5 000,00 євро (158 131,78 грн.), ввезеного на митну територію України ОСОБА_2 , який придбано позивачем у   Michael Handschuhmacher Automobile (Німеччина) на підставі договору від 31.01.2019 р. 
          Декларантом  заявлена митна вартість товару за основним методом – ціною договору, яка складає 5000 євро.
Дніпропетровською митницею ДФС 15.02.2019 р. складено протокол №0024/11000/19  про порушення митних правил, яке передбачене ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та  вилучено транспортний засіб. 
Митницею поставлено під сумнів заявлену декларантом митну вартість, враховуючи відомості експортної декларації, отриманої із ФРН, за якою  вартість зазначеного легкового автомобіля складає 7 500, євро (за курсом НБУ 237 197,66 грн.), що на 2 500,00 євро (за курсом НБУ 79 065,89 грн.) більше ніж задекларовано в Україні.
Згідно з висновком експерта № Zot230919 від 03.10.2019 р. ринкова вартість  автомобілю з урахуванням  курсу НБУ на дату оцінки складає 132  348,25 грн. 
Повідомленням митниці від 17.06.2020 р. проінформовано декларанта, що автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за електронною митною декларацією від 08.02.2019 р. № UA№ 110150/2019/207111 визначено форми митного контролю 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів», 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів. Так, відповідно до рахунку-фактури від 31.01.2019 р. б/н в графі «Gesamtprice» (в перекладі «остаточна вартість») вартість товару становить 6000 євро, що не відповідає відомостям у графі 42 митної декларації від 08.02.2019 р. № UA № 110150/2019/207111, де заявлена фактурна вартість складає 5000 євро; відповідно до відомостей митної декларації від 08.02.2019 р. № UA № 110150/2019/207111 за доставку товару декларантом понесено витрати у розмірі 100 євро, однак документально зазначена вартість доставки не підтверджена; експертний висновок до митного оформлення не надано; у віданні митного органу наявна митна декларація країни відправлення від 06.02.2019 р. № 19DE460599723162E2, яка надіслана листом ДФС України від 08.02.2019 № 4159/7/99-99-20-02-01-17  087 про наявну митну декларацію митних органів країни відправлення, відповідно до якої вартість оцінюваного транспортного засобу складає 7500 євро, що не відповідає вартості товару у документах, поданих до митного оформлення декларантом.
Відповідачем витребувано у декларанта додаткові документи:  договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); якщо рахунок сплачено,  банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні  для ідентифікації  ввезеного товару; прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; документи, що підтверджують вартість транспортування, заявлену декларантом.
У відповідь на зазначене повідомлення № 1 від 17.06.2020 р.  декларантом  засобами електронного надано лист з документами, які підтверджують вартість транспортного засобу,  та скаргу від 25.06.2020 р. на дії посадових осіб митниці при здійсненні митного оформлення автомобілю.
Відповідачем  повторне повідомлено декларанта про виявлені у договорі купівлі-продажу від 31.01.2019 р. невідповідності щодо ціни, де  цифрами вказано ціну 5000 євро, а напис прописом «sechs tausend euro», що в перекладі на українську означає «шість тисяч євро».
Декларантом 30.06.2020 р. засобами електронного зв`язку повідомлено митницю про подання усіх документів, що підтверджують вартість придбання автомобіля за ціною саме 5000 євро.
Відповідачем 30.06.2020 р. прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA11000/2020/000275/2, яким  митну вартість товару визначено із застосуванням другорядного методу (2-ґ)  на рівні  7593,00 євро.
За змістом цього рішення  підставою для коригування митної вартості є неможливість перевірки правильності застосування обраного декларантом методу визначення митної вартості та відсутність документів, що підтверджують числові значення заявленої декларантом митної вартості товару.  Визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визначеній митній вартості подібного товару за фізичними показниками (тип двигуна-дизельний; робочий об`єм 1461 см3, потужність - 80 кВт), оформленого за ЕМД від 23.08.2019 р. № UA401010/2019/45015 - 7593 євро/шт.
Також відповідачем 30.06.2020 р. видано  позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2020/00192. 
Транспортний засіб випущено у вільний обіг 07.07.2020 р.  на підставі  митної декларації № UA110130/2020/018552.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою  статті 51 Митного кодексу України  митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу.
За приписами частини першої  статті 52 Митного кодексу України  заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою.
Відповідно до положень частини другої  статті 52 Митного кодексу України  декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів здійснюється згідно положень  статті 368 Митного кодексу України.
Згідно з частиною першою цієї статті для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
Частиною третьою цієї ж цієї  статті Митного кодексу України  визначено, що особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.
При цьому відповідно до частини четвертої цієї  статті Митного кодексу України  у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього  Кодексу.
Під час проведення митного контролю і митного оформлення транспортних засобів, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості у порядку, встановленому  розділом ІІІ Митного кодексу України.
Відповідно до частини першої  статті 53 Митного кодексу України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Так, частиною 2 статті 53 Митного кодексу України визначено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у  частинах п`ятій  і  шостій статті 52  цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою  статті 53 Митного кодексу України  встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
За приписами  частини першої  статті 54 Митного кодексу України  контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Так, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. 
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Частиною четвертою  статті 54 Митного кодексу України  визначено, що митний орган  під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (пункт перший).
Судом встановлено, що  при проведенні контролю правильності визначення позивачем митної вартості товару Автоматизованої системою аналізу та управління ризиками зґенеровано  форму митного контролю «Контроль правильності визначення митної вартості товарів», що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості вказаного товару позивачем та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом занижено митну вартість товару.
Згідно з частиною п`ятою   статті 54 Митного кодексу України  при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган  має право, зокрема, упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт перший).
Зважаючи на наявність експортної митної декларації, в якій міститься інформація про фактурну вартість  транспортного засобу, яка є вищою за заявлену декларантом фактурну вартість, невідповідність ціни автомобілю, зазначеної у договорі купівлі-продажу цифрами (5000 євро) та прописом «sechs tausend euro», що в перекладі на українську означає «шість тисяч євро», не надання декларантом документів на  підтвердження фактурної вартості транспортного засобу, заявленого для митного оформлення, а також розміру транспортних витрат, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що у відповідача були обґрунтовані сумніви у достовірності задекларованої декларантом фактурної та митної вартості транспортного засобу. 
Позивачем жодного із зазначених чи будь-яких інших документів на спростовання сумнівів митного органу стосовно дійсного рівня митної вартості товару не надано митному органу, як й не надано позивачем таких документів і суду.
За приписами частини десятою статті 84 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема,  витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5).
Декларантом заявлено про розмір транспортних витрат на рівні 100 євро, проте доказів на підтвердження таких витрат митному органу не надано.
Таким чином, декларантом не підтверджено розмір витрат на транспортування до  пункту (порту)  ввезення на митну територію України, які не включаються у фактурну вартість (пункт 5).
За приписами пп. 1.1 пункту 1 наказу Державної митної служби України від 13.10.2006 № 885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів» контроль за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів проводиться з урахуванням принципів Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів (далі  Методика), затвердженої  наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395.
Розрахунок числового значення вартісного рівня транспортних засобів здійснюється відповідно до формул, наведених у пункті 7.53.3 пункту 7.53 розділу VII Методики, та методик розрахунку вартісного рівня, наведеного у спеціалізованих офіційних виданнях, які містять інформацію про ціни на транспортні засоби, сформовані на світовому ринку (видавництва "Kelley Blue Book", "Eurotax", "Nada" тощо), з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). При цьому, для моторних транспортних засобів, враховуються відомості, що містяться у товаросупровідних документах та актах про проведення фізичного або митного огляду щодо: марки, моделі, модифікації, типу та маркування кузова, об`єму та потужності двигуна, типу пального, повної маси, вантажопідйомності, фактичного терміну експлуатації, пробігу, технічного стану, комплектації, функціонального призначення. Ідентифікація кожного транспортного засобу проводиться на основі даних його виробника; визначальним при цьому є ідентифікаційний номер VIN конкретного транспортного засобу.
Отже, враховуючи те, що позивач не надав належні документи, які підтверджують фактурну вартість товару, відповідачем правомірно та відповідно до наведених вище приписів чинного законодавства для визначення такої вартості використано визнану митну вартість за закінченим митним оформленням  транспортного засобу з урахуванням марки та моделі транспортного засобу, максимально схожих фізичних можливостях.
Застосована митна вартість ґрунтується на митній вартості товару за ЕМД від 23.08.2019 р. № UA401010/2019/45015  на рівні  7593 євро/шт.
Відтак, суд доходить до висновку, що відповідач мав обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення позивачем митної вартості транспортного засобу, а з урахуванням ненадання позивачем документів на підтвердження правильності визначення митної вартості, є цілком обґрунтованим прийняття митним органом  рішення про коригування митної вартості та відмови у митному оформленні товару.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.
Відповідно до статті 368 Митного кодексу України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.
Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.
У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.
Вище судом обґрунтовано  висновок про наявність у відповідача підстав вважати недостовірною заявлену позивачем як фактурну, так й митну вартість товару, що й стало підставою для коригування такої митної вартості.
Крім того, позивачем на вимогу митного органу не надано   жодних документів на підтвердження, чи сплачені позивачем кошти за транспортний засіб, митна вартість якого визначалась, якщо сплачені, яким чином (готівковими коштами чи шляхом перерахування на рахунок), тому відсутні підстави вважати, що наданими позивачем документами підтверджені числові значення митної вартості.
Доводи апелянта про необґрунтованість витребування додаткових документів спростовані приведеними вище висновками суду стосовно доведеності обґрунтованості сумнівів митниці у заявленій декларантом митної вартості, що й обумовило правомірність витребування додаткових документів.
Посилання апелянта на не врахування судом першої інстанції надання позивачем експертного висновку про вартість автомобілю також суд визнає безпідставними, адже наданим експертним висновком визначено ринкову вартість такого транспортного засобу, а предметом доказування в цій справі є фактура та митна вартість, що є не тотожними поняттями.
Також є необґрунтованими доводи апелянта про безпідставність вимог митниці про надання документів, що підтверджують вартість транспортування, оскільки  у випадку самостійної доставки транспортного засобу (власним ходом) на територію України такі документи не обов`язково мають бути в наявності, адже декларантом заявлено про понесення витрат на доставку транспортного засобу на митну територію України в розмірі 100 євро та такі витрати не підтверджені жодними доказами.
Посилання на не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності інформації, витребування документів без зазначення обставин, які ці документи мають підтвердити, що свідчить, на думку апелянта, про протиправність рішення, є цілком безпідставними, адже рішення про коригування митної вартості та картка відмови є належним чином мотивовані, а приведені вище висновки про наявність у митниці обґрунтованих сумнівів щодо правильності задекларованої митної вартості доведені приведеними вище висновками суду.
Зазначення апелянтом того факту, що митним органом здійснено самостійний переклад  та трактування перекладу стосовно зазначення вартості автомобілю, а експортна митна декларацію, яка складена німецькою мовою, не легалізована, суд визнає необґрунтованим та зазначає наступне.
Статтею 254 Митного кодексу України встановлено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
          Отже, приведена норма Митного кодексу України свідчить про відсутність у митниці обов`язку вимагати відповідний переклад у разі, якщо  документи складені офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншої іноземною мовою міжнародного спілкування.
Стосовно відсутності легалізації експортної митної декларації суд зазначає таке.
Відповідно до частини восьмої статті 94 КАС України іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Експортна митна декларація не є іноземним офіційним документом, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації.
Крім того, цей документ застосовано митницею задля перевірки правильності визначення позивачем фактурної вартості транспортного засобу. 
Відповідач в цій справі посилається на цей документ як на підтвердження обґрунтованості сумнівів у фактурній та митній вартості транспортного засобу, заявленій позивачем.
Тому суд вважає, що відсутні підстави для твердження про необхідність легалізації такого документу.
Стосовно посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції  обставин, встановлених судовими рішенням в справі № 203/2345/19, щодо недоведеності зазначення позивачем недостовірних відомостей щодо митної вартості автомобілю, суд зазначає таке.
Частиною шостою статті 78 КАС України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Тобто, постанова в справі про адміністративне правопорушення, не яку посилається позивач, є обов`язковою для адміністративного суду лише у питанні чи мали місце відповідні дії та чи вчинені такі дії саме позивачем.
Відносно позивача митним органом складено протокол про порушення митних правил, передбачене частиною першою статті 483 Митного кодексу України (переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю).
Питання правомірності коригування митної вартості та відмови у митному оформленні жодним чином не розглядалось судом в межах справи № 203/2345/19, а висновки Дніпровського апеляційного суду в цій справі щодо відсутності в діях позивача складу порушення митних правил не є обов`язковими для адміністративного суду у питанні правомірності дій митного органу щодо коригування митної вартості.
Стосовно  не врахування судом першої інстанції відсутності доказів  проведення митницею консультацій та перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, або застосування інших методів визначення митної вартості, а також неправомірності коригування митної вартості на підставі митної вартості товару, визнаної у червні 2019 р., що не збігається з датою ввезення позивачем транспортного засобу, рік випуску автомобілю 2016, проте рік випуску ввезеного позивачем автомобілю – 2015, не вказано умови поставки, наявність пошкоджень, суд зазначає, що судом першої інстанції таким доводам надана належна правова оцінка, з якою погоджується суд, а позивачем не приведено переконливих доводів у спростування висновків суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308,   315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Біднягіної Кристини Володимирівни на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 р.  в справі № 160/9656/20 залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 р.  в справі № 160/9656/20 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття 19.07.2021 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення.
          Повне судове рішення складено 20.07.2021 р.   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко