Ухвала
 
19 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 719/97/21
провадження № 61-13732ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргурегіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях на рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 21 квітня 2021 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Новодністровська державна швейно-трикотажна фабрика», третя особа - регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та компенсації втрати частини доходів,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного підприємства «Новодністровська державна швейно-трикотажна фабрика» (надалі - ДП «Новодністровська ДШТФ») про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та компенсації втрати частини доходів, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість з заробітної плати на загальну суму 122 698,47 грн, що складається із заборгованості по заробітній платі за січень 2017 року - 1 440 грн (3200,00/20 х 9), 11 місяців 2017 року - 35 200 грн (3200 х11 місяців), 12 місяців 2018 року - 44 676 грн (3723 грн. х 12 місяців), 8 місяців 2019 року - 37 784 грн (4723 грн х 8 місяців), вересень 2019 року - 3 598,47 грн (4723 грн/21*16); середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 77 070,12 грн; грошову компенсацію в розмірі 8 727,86 грн за невикористані 64 дні щорічної відпустки та 8 576,62 грн компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та судові витрати. 
Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 21 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ДП «Новодністровська державна швейно-трикотажна фабрика» на користь ОСОБА_1 ненараховану заробітну плату в розмірі 117 879,42 грн та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 8 727,86 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення з ДП «Новодністровська державна швейно-трикотажна фабрика» на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 4 173 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 30 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ДП «Новодністровська державна швейно-трикотажна фабрика» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 10 000 грн та компенсацію втрати частини доходів в розмірі 8 239,77 грн.
11 серпня 2021 року регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 21 квітня 2021 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30 червня 2021 року. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині задавлених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.  
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Ціна позову у справі № 719/97/21 становить 217 073,07 грн, тому вона є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях на рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 21 квітня 2021 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Новодністровська державна швейно-трикотажна фабрика», третя особа - регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та компенсації втрати частини доходів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                І. О. Дундар
 
                                                                                                   Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                                         М. Ю. Тітов