ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

13 серпня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/1678/17
Головуючий у першій інстанції – Киреєв О. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/934/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів - Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,
із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «РІД»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «В.М.Т.»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «РІД» на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2021 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «РІД» про стягнення вартості частки в майні товариства, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, -

                                      У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 16.04.2021 заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Доманчук О.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «РІД» (далі по тексту - СТОВ «РІД») про стягнення вартості частки в майні товариства, інфляційних втрат та трьох відсотків річних задоволено.
З метою забезпечення позову накладено арешт та заборону вчиняти будь-які дії щодо відчуження сільськогосподарської техніки, що належить на праві власності СТОВ «РІД», а саме на:
- трактор колісний ХТЗ-242К.21, 2017 року випуску, свідоцтво № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований 25.04.2018;
- трактор колісний Беларус-1221.2, 2018 року випуску, свідоцтво № НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , зареєстрований 18.09.2018;
- трактор колісний Беларус-892, 2018 року випуску, свідоцтво № НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 , зареєстрований 18.09.2018;
- комбайн зернозбиральний CLAAS TUCANO 570, 2016 року випуску, свідоцтво № НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 , зареєстрований 27.09.2019;
- комбайн зернозбиральний CLAAS TUCANO 570, 2017 року випуску, свідоцтво № НОМЕР_9 , номерний знак НОМЕР_10 , зареєстрований 22.01.2020;
- трактор колісний CLAAS AXION 850, 2019 року випуску, свідоцтво № НОМЕР_11 , номерний знак НОМЕР_12 , зареєстрований 02.04.2020.

В апеляційній скарзі СТОВ «РІД» просить вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне встановлення всіх обставин справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що стороною позивача не було надано суду жодного доказу та аргументу, який би вказував на існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позову. Не надано жодного обґрунтування того, що відповідач може вчиняти дії по відчуженню зазначеного майна з метою ухиляння від виконання рішення суду.
Заявник зазначає, що ціна позову в даній справі становить 111 403 313,92 грн,  ухвалою Носівського районного суду від 06.07.2017, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 30.08.2017, ухвалою Носівського районного суду від 21.08.2017, частково скасованою ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 12.12.2017, у справі вже було вжито судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту фактично на все наявне на той час майно відповідача, вартість якого за висновком експертів комплексної товарознавчої, автотоварознавчої, оціночно-будівельної та економічної експертизи від 12.10.2020 № 86/06-2019 становить 136 726 522,80 грн, що більш ніж на 35 мільйонів гривень перевищує розмір позовних вимог.
Указує, що стороною позивача не надано доказів вартості майна відповідача, про арешт якого з метою забезпечення позову ставилося питання, та не доведено, що вартості вже арештованого майна відповідача може бути недостатньо у разі задоволення вимог позивачки.
Наголошує, що обмеження можливості відповідача розпоряджатися власним майном призводить до серйозних наслідків у його господарській діяльності, його платоспроможності, конкурентоздатності, зокрема, до неможливості укладення кредитних договорів з банківськими та іншими фінансовими установами, оскільки накладення арешту на майно унеможливлює надання цього майна в заставу з метою поповнення обігових коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними.
Позивачка зазначає, що арешт майна не позбавляє права користуватись ним, а лише юридично обмежує відповідача у можливості розпорядження цим майном з метою уникнення можливості приховати його чи відчужити іншим особам, що призведе до утруднення виконання можливого судового рішення про стягнення коштів на користь позивачки. 
Указує, що сторона позивача надала суду всі можливі докази ухилення відповідача від сплати боргів, а саме судові рішення, за якими всі борги товариства сплачувались спадкоємцям виключно через судові провадження, що тривали роками, та в примусових виконавчих провадженнях.
Наголошує, що головною метою забезпечення позову у даній справі є захист майнових прав та законних інтересів позивачки, оскільки на сьогоднішній день немає підстав вважати, що відповідач, у разі задоволення позову, в добровільному порядку виконає свій обов`язок по виплаті грошових коштів у відшкодування вартості частини майна товариства пропорційно успадкованій частці у статутному капіталі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника СТОВ «РІД» – адвоката Луєнка Ю.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позивачки ОСОБА_1 , яка просила залишити оскаржувану ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції – без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції погодився з доводами сторони позивача про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та законним інтересам, а також про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до СТОВ «РІД», у якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути з останнього на її користь вартість частини майна СТОВ «РІД» пропорційно успадкованій нею частці в статутному капіталі товариства в розмірі 61 528 310,20 грн, суму інфляційних втрат за час прострочення виплати вартості частини майна СТОВ «РІД» пропорційно успадкованій нею частці в статутному капіталі товариства в розмірі 39 361 248,36 грн, суму 3 % річних за час прострочення виплати вартості частини майна СТОВ «РІД» пропорційно успадкованій нею частці в статутному капіталі товариства в розмірі 10 513 755,36 грн та судові витрати.
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження сільськогосподарської техніки, що належить на праві власності СТОВ «РІД», такої як:
- трактор колісний ХТЗ-242К.21, 2017 року випуску, свідоцтво № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований 25.04.2018;
- трактор колісний Беларус-1221.2, 2018 року випуску, свідоцтво № НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , зареєстрований 18.09.2018;
- трактор колісний Беларус-892, 2018 року випуску, свідоцтво № НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 , зареєстрований 18.09.2018;
- комбайн зернозбиральний CLAAS TUCANO 570, 2016 року випуску, свідоцтво № НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 , зареєстрований 27.09.2019;
- комбайн зернозбиральний CLAAS TUCANO 570, 2017 року випуску, свідоцтво № НОМЕР_9 , номерний знак НОМЕР_10 , зареєстрований 22.01.2020;
- трактор колісний CLAAS AXION 850, 2019 року випуску, свідоцтво № НОМЕР_11 , номерний знак НОМЕР_12 , зареєстрований 02.04.2020.
Заяву обґрунтовувала тим, що, її померлий чоловік ОСОБА_3 був учасником СТОВ «РІД», після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема на частку у статутному капіталі цього товариства, що становить 44% від загального розміру статутного капіталу товариства, та на яку позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину. Виплата у грошовій формі вказаної частки у майні товариства мала бути здійснена у строк до 06.08.2015, однак станом на 15.04.2021 відповідач вказаних коштів не виплатив. Позивачка вважає, що з боку відповідача здійснюються дії направлені на зволікання та затягування судового розгляду, а тому є необхідність у вчиненні забезпечувальних заходів, оскільки сума стягнення за заявою про збільшення позовних вимог є значно вищою за первісні вимоги і існує ймовірність умисної реалізації майна відповідачем, що може значно ускладнити або унеможливить виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Тобто, однією із причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.
При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.
З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.
Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії (п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що при розгляді заяв про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Метою забезпечення позову за оскаржуваною ухвалою є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивачки від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивачки, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача вартість частки у майні товариства пропорційно успадкованій частці у статутному капіталі, інфляційні втрати та три відсотки річних у загальному розмірі 111 403 313,92 грн.
Враховуючи предмет поданого ОСОБА_1 позову, вимоги чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява про забезпеченню позову є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що стороною позивача не було надано суду жодного доказу та аргументу, який би вказував на існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позов, не надано жодного обґрунтування того, що відповідач може вчиняти дії по відчуженню зазначеного майна з метою ухиляння від виконання рішення суду, оскільки, як зазначалось вище, закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.
Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Носівського районного суду від 06.07.2017, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 30.08.2017, ухвалою Носівського районного суду від 21.08.2017, частково скасованою ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 12.12.2017, у даній справі вже було вжито судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту фактично на все наявне на той час майно відповідача, вартість якого за висновком експертів проведеної комплексної товарознавчої, автотоварознавчої, оціночно-будівельної та економічної експертизи від 12.10.2020 № 86/06-2019 більш ніж на 35 мільйонів гривень перевищує розмір позовних вимог, враховуючи наступне.
Так, самим відповідачем надано до суду копію рішення № 1 від 11.05.2021 дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України про притягнення судового експерта Голубенко І.В., яка проводила вказану вище експертизу, до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді попередження за спеціальностями: 10.6 – дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів; 10.10 – визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд.
Вказаним рішенням встановлено, що експертом всупереч вимогам підпункту 3 п. 3 р. ІІ Інструкції № 3505/5 за результатами проведення оціночно-будівельного дослідження надано висновок на поставлені питання, який не є обґрунтованим  та об`єктивним, всупереч відомостям, доданим до Висновку, а допущені судовим експертом порушення суттєво вплинули на остаточні висновки за результатами проведення комплексної товарознавчої, автотоварознавчої, оціночно-будівельної та економічної експертизи (Висновок від 12.10.2020 № 86/06-2019) та призвели до завищення загальної вартості майна СТОВ «РІД» в десятки разів, а по деяких позиціях – у 1000 разів. Одержані внаслідок таких порушень результати не відповідають фактичним обставинам справи, є недостовірними і не можуть бути використані з тією метою, з якою було призначено судову експертизу.
З наведеного вбачається, що достовірних даних щодо вартості майна, на яке судовими рішеннями накладено арешт, матеріали справи не містять, а тому вищевказані твердження відповідача є необґрунтованими та недостовірними.
Доводи заявника про те, що стороною позивача не надано доказів вартості майна відповідача, про арешт якого з метою забезпечення позову ставилося питання, та не доведено, що вартості вже арештованого майна відповідача може бути недостатньо у разі задоволення вимог позивачки не впливають на правильність висновків районного суду, з огляду на те, що вказане майно є власністю відповідача та позивачка не має доступу до нього.
Заявником хибно в апеляційній скарзі наголошується на обмеженні його можливості розпоряджатися власним майном внаслідок вжитих судом заходів, що призводить до серйозних наслідків у його господарській діяльності, його платоспроможності, конкурентоздатності, зокрема, з огляду на те, що накладення арешту на майно не перешкоджає використовувати таке майно у господарській діяльності.
Арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення, з метою збереження вказаного майна від подальшого його відчуження, знищення або втрати, стороною відповідача не надано жодного доказу того, що накладений арешт на належне останньому майно, перешкоджає здійсненню господарської діяльності товариства.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що обраний захід забезпечення позову не завдасть непоправної шкоди відповідачу, є достатнім і доцільним.
Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим, згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 16.04.2021 залишити без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «РІД» - залишити без задоволення.
Ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст ухвали складено 18 серпня 2021 року.

Головуюча                                                                         О.Є.Мамонова

Судді:                                                                                     І.О.Боброва

                                                                                            Н.В.Висоцька