УХВАЛА
12 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 140/2426/21
адміністративне провадження № К/9901/23221/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року та постанову  Восьмого  апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі № 140/2426/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини польової пошти НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
25 червня 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (відправлено засобами поштового зв`язку).
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини польової пошти НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні; стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 08.10.2016 по 08.09.2020 у розмірі 465093,20 грн. 
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 вказаний адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.
30.03.2021 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що про повний розрахунок з ним, який відбувся 08.09.2020, він дізнався лише 25.02.2021, коли отримав Відомості з Державного реєстру фізичних осіб у відповідь на свій запит, який зроблений з метою заповнення декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік. Таким чином, він дізнався про повний розрахунок та виплату належних при звільненні з військової служби коштів лише 25.02.2021.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року в задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовлено, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві.
Постановою Восьмого  апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року було залишено без змін.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною другою  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з наступного.
Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, а також не підтверджено жодних обставин, котрі були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача чи були пов`язані з дійсними істотними перешкодами або труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. 
В обґрунтування касаційної скарги позивач вказав, що ним дотримані строки звернення до суду, оскільки лише 25.02.2021 отримав Відомості з Державного реєстру фізичних осіб у відповідь на свій запит та дізнався про повний розрахунок та виплату належних при звільненні з військової служби коштів.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з вимогами п.1 ч.4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Суд вказує, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, "повинна була дізнатися" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.
Законодавче обмеження строку звернення до суду з адміністративним позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Причини, які б підтверджували поважність причин пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом в межах розумного строку, скаржником не зазначені. 
Відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також, Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Перес де Рада Каванілес проти Іспанії" зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні.
За таких обставин, суд касаційної інстанції зазначає, що неналежне використання наданих процесуальних прав не може визнаватись судом як поважна причина пропуску процесуального строку, а відтак зазначені скаржником причини пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом є неповажними.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 08.09.2020 Військова частина польової пошти НОМЕР_1 провела повний розрахунок та виплатила належні при звільненні з військової служби кошти. Отже, з 08.09.2020 розпочався перебіг строку звернення до суду з позовом.
Разом з тим, із розглядуваним позовом позивач звернувся до суду 10.03.2021, тобто, з пропуском місячного строку звернення до суду.
При цьому, суди попередніх інстанцій вірно вказали, що отримання позивачем 25.02.2021 Відомостей з державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів (у відповідь на його запит) не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого обов`язку (з метою заповнення декларації) і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
Також, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що  доводи позивача про отримання інформації про проведений розрахунок з відомосте з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків не заслуговують на увагу, оскільки з їх змісту можна встановити лише суму (2502 грн. 51 коп.), призначення (185-виплати військовослужбовцям) та квартал 2020 року (IV квартал), в якому вони були виплачені (а.с.23).
Водночас, з виписки по картці позивача вбачається, що грошові кошти в сумі 2464 грн. 97 коп. йому надійшли 08.09.2020. В описі операції вказано: зарплата Військова частина НОМЕР_2 (грошове забезпечення при звільненні в серпні 2020 року) (а.с.15).
Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що суди правильно застосували положення пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, правильне її застосовування є очевидним, не викликає сумнівів щодо застосування чи тлумачення цієї норми права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною другою статті   333 КАС   України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись частиною другою статті 333 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року та постанову  Восьмого  апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі № 140/2426/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини польової пошти НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич
Судді                                                                                                    В.Е. Мацедонська
                                                                                                    Н.В. Шевцова