П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  295/5901/21                                         Головуючий суддя 1-ої інстанції - Полонець С.М.   
          Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
20 липня 2021 року                                                                                          м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Драчук Т. О. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду  м. Житомира від 07 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Бондара Віталія Миколайовича, третя особа, яка не заявлє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
в травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Бондара Віталія Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент патрульної поліції, в якому просив: скасувати постанову серії ЕАН №4127496 від 27.04.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором четвертої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Бондарем Віталієм Миколайовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАп та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому посилається на те, що поліцейський неправомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так як він Правила дорожнього руху не порушував.
Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 07.06.2021 позов   ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення. 
Сторони в судове засідання не з`явилися, повноважних представників не направили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. 
Разом з тим, від апелянта 20.07.2021 на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, мотивована тим, що про дату та час розгляду справи представника позивача повідомлено лише 19.07.2021, тому він не мав змоги підготуватися до участі в розгляді справи у зазначений час.
Колегія суддів розглянула письмове клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату, і прийняла рішення про відмову у його задоволенні через наступне.
Особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ, зокрема, визначенихст. 286 КАС України, встановленні ст.268 КАС України, зокрема:
1. У справах, визначених статтями 273-277,280-283,285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
2. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
3. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Крім цього, ч. 5 ст. 286 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.
Згідно довідки, складеної секретарем судового засідання Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2021, у зв`язку з недостатнім фінансуванням витрат суду на послуги поштового звязку, відсутня можливість здійснювати відправку поштової кореспонденції, повістки про виклик до суду від 08.07.2021 було направлено позивачу на додаток Viber за номером НОМЕР_1 та представнику позивача на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 
Так як позивач та його представник повідомлені про розгляд справи, та їх неявка не перешкоджає її розгляду, що виключає задоволення клопотання про відкладення судового засідання.
Разом з тим, про розгляд справи позивач повідомлений з моменту оприлюднення судом апеляційної інстанції на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі (09.07.2021).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне та можливе провести розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, інспектором роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Бондарем Віталієм Миколайовичем 27.04.2021 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4127496, відповідно до якої ОСОБА_1 27.04.2021 року о 10 год. 11 хв., керуючи транспортним засобом Chevrolet, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по трасі М21, 212 км., зі швидкістю 73 км/год у населеному пункті «Осикове», позначеному дорожнім знаком 5.45, перевищив швидкість руху на 23 км/год, чим порушив п. 12.4. ПДР України. Швидкість руху вимірювалась приладом Трукам тс000780.
Не погодившись з постановою позивач звернувся до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із наданих відповідачем відеозапису та фотозображень, згідно яких інспектором роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Бондарем В.М. було встановлено, що позивач 27.04.2021 року о 10 год. 11 хв., керуючи транспортним засобом Chevrolet, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по трасі М21, 212 км., зі швидкістю 73 км/год у населеному пункті «Осикове», позначеному дорожнім знаком 5.45 та перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 км/год, чим порушив п. 12.4. ПДР України.
На думку суду, позивач не зробив посилань на обставини та не надав відповідних доказів, які б свідчили про відсутність в його діях порушень Правил дорожнього руху України, з чого можна було б зробити висновок про те, що постанову у справі про адміністративне правопорушення було складено з порушенням діючих норм законодавства. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.
Колегія суддів, за результатами розгляду справи, погоджується з цим висновком суду першої інстанції, та зазначає наступне.
Як встановлено пунктом 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту ПДР), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У відповідності до ст. 31 Закону України Про Національну поліцію поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Як зазначено в оскаржуваній постанові, порушення визначеного п. 12.4 ПДР обмеження швидкості руху, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TruCam ТСО 000780.
На підтвердження вчинення позивачем порушення п.12.4 ПДР відповідачем надано до матеріалів справи відеозапис та фотографію, зроблені за допомогою приладу лазерного вимірювача швидкості TruCam серійний номер ТС 000780 (а.с.29-30).
Так, на вказаних відеозаписі та фотографії, зроблених за допомогою приладу TruCam LTІ 20/20, зафіксовано рух транспортного засобу Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_2 , зі швидкістю 73 км/год, при встановленому ліміті швидкості 50 км/год, та зазначено дату і час фіксації 27.04.2021 о 10:10 год..
Також на фотознімку зафіксовано місце руху автомобіля Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_2 - автодорога М-21, географічні координати місця здійснення правопорушення: географічна широта: 49° 58' 49.54" N і географічна довгота: 28 37' 24.40" E. При перенесенні вказаних координат за допомогою загальнодоступних карт Google Maps судом апеляційної інстанції встановлено, що прилад знаходився в межах населеного пункту с. Осикове.
Крім того, дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» та знак 5.45 «Осикове», знаходяться на відмітці 212 км а/д М-21 та 214 км а/д М-21 відповідно, які інформують про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів та про початок населеного пункту, в якому діють вимоги Правил дорожнього руху, що визначають порядок руху в населених пунктах.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, прилад TruCam LTI 20/20 №000780, яким вимірювалась швидкість руху транспортного засобу позивача, використовується у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки, зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, пройшов повірку, є придатним до застосування та 27.04.2021 року був виданий поліцейському для фіксації порушень ПДР.
Крім того, оцінюючи доводи позивача щодо тримання в руках приладу TruCam, колегія суддів зазначає.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 1 ст.40 Закону України "Про національну поліцію" містить вимоги щодо встановлення виключно автоматичних фото і відео технічних пристроїв для забезпечення публічної безпеки та порядку.
Тобто, покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст.251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
В свою чергу, лазерний вимірювач швидкості «TRUCAM LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Отже, даний прилад фіксує правопорушення в автоматичному режимі, навіть у випадку тримання посадовою особою (інспектором) його в руках.
Отже, згідно технічних характеристик, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «Trucam LTI»20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку в автоматичному режимі, тому його покази можливо розцінювати, як беззаперечний доказ по справі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КпАП України, підтверджено належними доказами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Незгода апелянта щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без задоволення.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Богунського районного суду  м. Житомира від 07 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Драчук Т. О.