ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 липня 2021 року           справа №200/11518/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретаря судового засідання Тішевського В.В., представників позивача Сенникова А.А., Кравченко О.С., представника відповідача Харченко О.О., розглянув  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз"  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 р. (повний текст рішення складено та підписано 15 лютого 2021 року у м. Слов`янськ) у справі  № 200/11518/20-а (головуючий І інстанції суддя Голошивець І.О.)  за позовом  Головного управління ДПС у Донецькій області  до  Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про стягнення податкового боргу, 
                                                
                                                ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Головне  управління ДПС у Донецькій області (далі - позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до  Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" (далі - відповідач), в якому просило стягнути кошти з рахунків у банківських установах, які обслуговують товариство в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 80885, 72 грн. (а.с. 1-4).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року  адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Стягнуто кошти з рахунків у банківських установах, які обслуговують Публічне акціонерне товариство «По Газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (ЄДРПОУ: 03361075) в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 80885 (вісімдесят тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 72  копійок (а.с. 73-75).
Не погодившись з таким судовим рішенням,  відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що, оскільки штраф у розмірі 20 118, 56 грн. оскаржувався у адміністративному та судовому порядку, вказане грошове зобов`язання стало  погодженим з моменту набрання законної сили рішення суду, а саме з 20.11.2019 року. В порушення ст. 59 Податкового кодексу України позивач не надіслав (не вручив) відповідачу податкову вимогу про сплату податкового боргу у вигляді штрафу у розмірі 20 118, 56 грн. 
Крім того, відповідач зазначає, що, оскільки питання щодо нарахування пені у розмірі 77 229, 05 грн. не було розглянуто ДФС, то відповідачем було подано позов лише про оскарження податкового повідомлення - рішення, так як вказана санкція до теперішнього часу є неузгодженою.
Разом з тим, на підставі п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України скарга від 12.12.2018 № 04-29/503  в частині зобов`язання ГУ ДФС у Донецькій області здійснити коригування в IПК Краматорського УГГ ПАТ «Донецькоблгаз» шляхом виключення (зменшення) нарахованої пені в сумі 77229, 05 грн. є задоволеною.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Сторонами було надано відповідь на відзив та заперечення на відзив.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.  
Представники  позивача  проти доводів апеляційної скарги заперечували.  
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача,  пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, додаткові письмові пояснення до неї,  перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення  з наступних підстав.
Відповідач - Публічне акціонерне товариство «По Газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (далі – ПАТ «Донецькоблгаз») є юридичною особою, (код ЄДРПОУ 03361075), підприємством якого є боржник   - Краматорське управління по газопостачанню та газифікації, зареєстроване за адресою: вул. Південна, буд.1, м. Краматорськ, Донецька область.
Станом на час розгляду цієї справи за ПАТ «Донецькоблгаз» рахується податковий борг за порушення законодавства по збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності у розмірі 80885,72 грн., який виник з причини донарахованих штрафних санкцій, а саме:
- 25.10.2018 - 60757,16 грн. - нарахування пені згідно ст. 129 Податкового кодексу України. 
Станом на 25.10.2018 в ІКП Краматорського управління по газопостачанню та газифікації (ЄДРПОУ 24805642), обліковувалась заборгованість по платежу 17060100 «Збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності» у загальній сумі 218310,32 грн. (у т.ч. податкове зобов`язання (недоїмка) -179790,57 грн., залишок несплаченої пені - 38519,75 грн.).
Податковим органом було сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу від 16 січня 2019 № 463-44, яку отримано представником відповідача  16.05.2019 (а.с. 23).
- 18.02.2020 - 20118,56 грн. - донараховано згідно податкового повідомлення-рішення від 04.12.2018 № 0062434407.
ПАТ «По газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» оскаржило зазначене податкове повідомлення-рішення від 04.12.2018 № 0062434407 в судовому порядку.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.07.2019 у справі № 200/3490/19-а у задоволенні позову було відмовлено. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 апеляційну скаргу на рішення суду від 11.07.2019 у справі № 200/3490/19-а - залишено без задоволення.
Так, загальна сума боргу, яка підлягає стягненню,  становить  80885,72 грн.
У зв`язку з несплатою платником податків узгоджених податкових зобов`язань контролюючим органом було сформовано податкову вимогу № 1052-23 від 01.02.2016 на суму 1085793, 27 грн. 
Враховуючи те, що вищезазначена сума боргу ПАТ «Донецькоблгаз» перед бюджетом самостійно не сплачена, позивач вважає, що виникли правові підстави для звернення до суду щодо стягнення боргу в сумі 80885,72 грн.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Статтею 15 Податкового кодексу України на платників податків покладений обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. 
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України  на платників податків покладений обов`язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За змістом пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. 
Таким чином на відповідача у справі покладений обов`язок щодо обчислення та  сплати сум податкових зобов`язань.
Відповідно до пп. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
За унормуванням п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.  
Пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.   
Платник податку відповідно до пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України 
суму податкового зобов`язання, зазначену платником податку в поданій ним податковій декларації, зобов`язаний самостійно сплатити  протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
З матеріалів справи вбачається, що  у відповідача обліковується податкова заборгованість на загальну суму 80885,72 грн. 
Доказів  сплати заборгованості відповідачем як  платником  податків суду не надано.
Стосовно доводів апелянта щодо зменшення пені, то суд зазначає,   що питання правомірності нарахованої контролюючим органом пені не охоплюється предметом цього позову, оскільки дії суб`єкта владних повноважень, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом даного позову.
Зазначене є дотриманням у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.
До такого самого правового висновку дійшов Верховний Суд у справі № 819/1399/17 від 13.01.2021, а саме: з огляду на зміст норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо. Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.
Щодо доводів відповідача про не надіслання  йому податкової вимоги про сплату податкового боргу у вигляді штрафу у розмірі 20 118, 56 грн., то вони не приймаються до уваги, оскільки Податковим кодексом не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни суми його податкового боргу.
Матеріалами справи підтверджено, що  у зв`язку з несплатою платником податків узгоджених податкових зобов`язань контролюючим органом було сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу від 16 січня 2019 № 463-44, яку отримано представником відповідача - Лидарь - 16.05.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 23).
У відповідності до п. 94 Правил надання послуг поштового зв`язку,  затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, прості та рекомендовані поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані юридичним особам, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватися в приміщеннях об`єкта поштового зв`язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти.
У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка (п. 105 Порядку). 
Таким чином вказаними Правилами не передбачається обов`язково проставляння представником юридичної особи свого підпису на рекомендованому повідомленні. Тобто,  вимога від 16 січня 2019 № 463-44  є  врученою  відповідачеві належним чином.
Пунктом 36.5 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи. 
Пунктом 41.5 статті 41 Податкового кодексу України визначено, що органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. 
У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення   (пункт  59.1 статті 59 Податкового кодексу України).
Відповідно до підпункту 87.2 пункту 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.  
У разі наявності у платника податків податкового боргу згідно з п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
За унормуванням 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. 
Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.   
Відповідно до п. 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
За приписами п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України вилучені відповідно до цієї статті готівкові кошти вносяться посадовою особою органу державної податкової служби до банку в день їх стягнення для перерахування до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків. У разі неможливості внесення зазначених коштів протягом того самого дня їх необхідно внести в банк наступного робочого дня. Забезпечення збереження зазначених коштів до моменту їх внесення в банк здійснюється відповідним органом державної податкової служби.
Таким чином, оскільки у відповідача обліковується податковий борг, вжиті податковим органом заходи щодо стягнення податкового боргу з платника податків до погашення такого боргу не привели, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач правомірно, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, звернувся до суду з позовною заявою про стягнення суми податкового боргу, тому такі позовні вимоги підлягають задоволенню.   
Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про  відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.  
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.    
Керуючись статтями    250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства    України,   
                           
                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну  скаргу  Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз"  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 р. –  залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 р.   у справі  № 200/11518/20-а –  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне  судове  рішення  складено  20 липня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                 Г.М. Міронова

Судді                                                                                                            І.Д. Компанієць

                                                                                                               Е.Г. Казначеєв