УХВАЛА

11 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 540/3030/20
адміністративне провадження № К/9901/28778/21  
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В.,перевірив касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у справі №   540/3030/20 за позовом ОСОБА_1 до Херсонського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Херсонського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Херсонського апеляційного суду щодо нарахування та не виплати судді Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року із застосуванням щомісячного обмеження її нарахування згідно з частиною третьою статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» із змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 13 квітня 2020 року №553-ІХ;
- зобов`язати Херсонський апеляційний суд виплатити суддівську винагороду ОСОБА_1 на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка за період з 18 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року складає 76200,62 грн.;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць. 
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено:
-          визнано протиправними дії Державної судової адміністрації України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року із застосуванням статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»;
-          зобов`язано Державну судову адміністрацію України провести перерахунок та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 18   квітня 2020 року по 30 червня 2020 року, обчисливши її відповідно до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та виплатити недоотриману частину суддівської винагороди у розмірі 76200,62 грн. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2021 року скасовано рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково:
-          стягнуто з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України на користь ОСОБА_1 грошову суму у вигляді недоотриманої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року у розмірі 76 200,62 грн., з обов`язковим утриманням податків та зборів.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На зазначену постанову суду апеляційної інстанції Державною судовою адміністрацією України подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 05 серпня 2021 року.
У касаційній скарзі Державною судовою адміністрацією України зазначено, що вона подана на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
На обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження заявник касаційної скарги зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме стосовно виплати суддівської винагороди із застосуванням обмеження нарахування з квітня 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установленим Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, тобто частин другої, третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статті 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» та статті 130 Конституції України.
Такі доводи відхиляються Судом, оскільки у постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 340/1916/20 викладено правовий висновок щодо неправомірності обмеження виплати, починаючи з 18 квітня 2020 року, суддівської винагороди (розміром, що не перевищує десять прожиткових мінімумів) на підставі статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" №294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 553-ІХ в редакції закону станом на дату виникнення спірних відносин).
Аналогічний правовий висновок викладений і у постановах Верховного Суду від   22   липня 2021 року у справах №160/12091/20, №260/3598/20, №460/6542/20, №   560/6831/20., від 05 серпня 2021 року у справах № 560/6212/20, № 200/5490/20-а, №   160/12182/20, № 160/6089/20.
Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.    
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та не викладення з належним обґрунтуванням відповідачем у касаційній скарзі підстав для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, з огляду на наявність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у справі № 540/3030/20 за позовом ОСОБА_1 до Херсонського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії  - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.                         

Суддя-доповідач                                                                                 Н.В. Шевцова