ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 червня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №591/6258/19 
Номер провадження 22-ц/816/934/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: Сумська міська рада, Виконавчий комітет Сумської міської ради, Сумська міська рада в особі управління «Центр надання адміністративних послугу м. Суми» Сумської міської ради,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 квітня 2021 року в складі судді Сидроренко А.П., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 09 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сумської міської ради, Виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської міської ради в особі управління «Центр надання адміністративних послугу м. Суми» Сумської міської ради про зобов`язання вчинити дії.
Свої вимоги мотивував тим, що він є пенсіонером Міністерства Оборони України, Ветеран Збройних Сил України, був звільнений зі Збройних Сил України 11 червня 1993 року в запас за віком.
Пенсія йому призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII. Місцем постійного проживання ним обрано місто Суми.
Після звільнення з лав Збройних Сил в 1993 році ним було звільнено службове житло та передано квартирно-експлуатаційній частині у військовому містечку № НОМЕР_1 міста Кривого Рогу, про що мається відповідна довідка, яка знаходиться в Департаменті забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради в його обліковій справі.
Ним та членами його родини, в будь-якому вигляді не отримувалось будь-яке житло для його проживання та членів його родини після здачі займаного службового житла в військовому містечку в 1993 році.
На квартирному обліку у виконавчому комітеті Сумської міської ради перебуває з 19 вересня 1993 року у списку першочергового надання житла за № 494 довідка від 28 лютого 2002 року, по іншій довідці з 15 вересня 1993 року за номером 1411, станом на 01 січня 2019 року по статистичному списку військовослужбовців, звільнених у запас або відставку його номер 190. Житлом не забезпечений.
На квартирному обліку як ветеран Збройних Сил позивач знаходиться 26 років, хоча мав відповідно до п. 7 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» першочергове отримання житла протягом одного року після звільнення з військової служби та прибуття до місця проживання, обраного з урахуванням існуючого порядку прописки.
Першочергово він житла не отримав, його сім`я протягом тривалого часу займає кімнату в гуртожитку коледжу Сумського національного аграрного університету до дійсного часу.
З огляду на чинне законодавство відповідно до абз. 2 п. 7 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», позачергово забезпечуються житлом ветерани військової служби, які при звільненні з військової служби здали державним органам займане ними у військових містечках жиле приміщення та не були забезпечені іншим жилим приміщенням, яким на 1 січня 2001 року виповнилося 60 і більше років...»
На 01 вересня 2019 року він має вік 72 роки, має право на позачергове забезпечення житлом, як ветеран військової служби, але 26 років ним не забезпечений.
Вважає такі дії відповідачів протиправними та такими, що порушують його конституційні права.
Посилаючись на вказані обставини, а також на рішення Конституційного Суду України 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій та постанову Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №686/12623/17, просив зобов`язати Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, Сумську міську раду та Виконавчий комітет Сумської міської ради вирішити питання про надання ОСОБА_1 та членам його сім`ї: ОСОБА_2 - дружині 1951 року народження, синові - ОСОБА_3 - 1972 року народження, онукам - ОСОБА_4 - 2003 року народження, ОСОБА_5 - 2012 року народження відповідно до встановлених санітарних і технічних норм, а також з урахування членів його сім`ї.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 квітня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив усіх фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, зокрема, чи вживались відповідачем усі необхідні заходи щодо забезпечення позивача житлом відповідно до п. 7 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Відзиву на апеляційну скаргу сторонами не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів військової служби, що підтверджується копією посвідчення на а. с. 7.
Також 05 лютого 2002 року Сумським обласним військовим комісаріатом ОСОБА_1 видано довідку про те, що він являється ветераном військової служби і має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус Ветеранів військової служби та їх соціальний захист» 1998 року та Законом України про внесення змін до закону «Про статус ветеранів військової служби» від 2001 року (а.с. 115).
06 серпня 1993 року позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до голови міськвиконкому, в якому у зв`язку зі звільненням з лав Збройних Сил, просив розглянути питання на засіданні виконкому про прийняття його та його сім`ї на облік для отримання житлової площі. В заяві зазначено, що сім`я складається з 3 чоловік: ОСОБА_1 , 1947 року народження, ОСОБА_2 , 1951 року народження (дружина) та ОСОБА_3 , 1972 року народження (сина) (а.с. 119).
Відділ обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому повідомив ОСОБА_1 про те, що житлова комісія розглянула його заяву про взяття на квартирний облік і рішенням міськвиконкому від 15 вересня 1993 року він взятий на чергу для отримання державної житлової площі за обліковим № НОМЕР_2 і включений в список осіб, які користуються правом першочергового отримання житлової площі (а.с. 118). 
Згідно повідомлення від 15 березня 2005 року рішенням Сумського міськвиконкому від 10 березня 2005 року задоволено прохання позивача про включення до складу сім`ї онуки (а.с. 108).
З повідомлення Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 28 лютого 2018 року № Л-06.01-21/3700 вбачається, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 лютого 2018 року № 104 включено до складу сім`ї на одержання жилої площі онука ОСОБА_5 (а.с. 80).
Згідно довідки Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 02 квітня 2019 року № Л-1480/06.01.21 позивач перебуває у виконавчому комітеті Сумської міської ради у списку першочергового надання житла з 15 вересня 1993 року за № 1411 складом сім`ї 5 осіб: він, дружина, син, онука та онук. Станом на 01 січня 2019 року по статистичному списку військовослужбовців, звільнених у запас або відставку його номер 190 (а.с. 6).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не надав суду доказів наявності переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у цьому списку зазначені перед ним, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідачів надати житло.
Апеляційний суд, враховуючи практику Верховного Суду (постанови 07 лютого 2018 року у справі № 438/1500/15-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі № 304/515/17, від 12 березня 2018 року у справі № 676/1707/17-ц, від 30 січня 2020 року у справі № 335/3599/18, від 24 лютого 2020 року у справі № 725/3605/19), погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Порядок забезпечення житловим приміщенням громадян, які потребуються поліпшення житлових умов, регулюється Житловим кодексом Української PCP, Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470 (далі - Правила).
Відповідно до статті 43 ЖК Української PCP та пункту 38 Правил, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Статтями 45 ЖК УРСР та пунктом 44 Правил передбачено перелік категорій, які мають право на першочергове та позачергове отримання житла.
Окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.
Згідно п. 7 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надаються пільги першочергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Позачергово забезпечуються житлом ветерани військової служби, які при звільненні з військової служби здали державним органам займане ними у військових містечках жиле приміщення та не були забезпечені іншим жилим приміщенням для постійного проживання та яким виповнилося 60 і більше років, а також сім`ям померлих ветеранів.
Підпункт 1 пункту 39 зазначених Правил передбачає, що жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень.
Підпунктом 3 пункту 38 згаданих Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень діючим законодавством не встановлено.
Суд першої інстанції, враховуючи приписи законодавства, правильно виходив із того, що забезпечення позивача житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством.
Позивачем не надано суду доказів наявності переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у цьому списку передують позивачу.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановив усіх фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, зокрема, чи вживались відповідачем усі необхідні заходи щодо забезпечення позивача житлом відповідно до п. 7 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на отримання житла в установленому законом порядку, однак за умови надходження його черги у відповідному обліку, та не може отримати житло раніше осіб, які мають рівнозначні права і перебувають перед ним у черзі.
Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
За таких обставин, позивач має право на забезпечення житлом лише за умови надходження його черги на отримання житла. А, враховуючи, що попереду позивача у черзі знаходяться особи, які потребують поліпшення житлових умов, порушення черговості є порушенням норм чинного законодавства та прав цих осіб.
Відтак, правові підстави для задоволення позову відсутні.
Позивач не заперечував, що він не звертався до відповідачів по досягненню 60 років із заявою про включення його до списку осіб, які мають право на отримання житла поза чергою. Без такого звернення пільговика відповідачі позбавлені права самостійно вирішувати це питання.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 квітня 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                                В.І. Криворотенко

Судді:                                                                        О.І. Собина

Т.А. Левченко