ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 вересня 2021 року           справа №200/2194/21-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року (повне судове рішення складено 05 травня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/2194/21-а (суддя в І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

Корнієнко Андрій Андрійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – Управління), в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Управління щодо невиплати позивачу заборгованості з пенсії за період з 01.03.2016 по 31.12.2020 (включно) у розмірі 694 781,93 грн.;
- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з виплати пенсії за період з 01.03.2016 по 31.12.2020 (включно) у розмірі 694 781,93 грн.         
Позов обґрунтований тим, що позивачу за час його перебування на обліку в Управлінні не виплачено заборгованість з пенсії за період з 01.03.2016 по 31.12.2020 (включно) у розмірі 694 781,93 грн. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Управління щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 01.03.2016 по 31.12.2020 (включно) у розмірі 694 781,93 грн.
Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.03.2016 по 31.12.2020 (включно) у розмірі 694 781,93 грн.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, прийняти постанову, якою закрити провадження у справі.
Апелянт, посилаючись на висновки Верховного Суду в постанові від 22.12.2020 у справі № 440/1810/19, вважає, що спір у цій справі є тотожним спору у справі № 280/2809/19, оскільки виник між тими ж сторонами, про той самий предмет позову із тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення у справі № 280/2809/19, тому цей спір в окремому судовому проваджені не розглядається. 
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача виконати судове рішення. Отже, наявні підстави для закриття провадження у справі.
Відповідно до ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу у порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України, серія: НОМЕР_1 (а.с.8-10).
Відповідно до довідки від 09 грудня 2015 року № 2307/003008, що видана Управлінням праці соціального захисту населення Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області, позивач є внутрішньо переміщеною особою з фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_1 (а.с.11).
Позивач є отримувачем пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 (а.с.13).
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2016.
Зобов`язано Управління поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії та виплатити заборгованість по пенсії за період з 01.03.2016.
Відповідно до листа Управління від 18.01.2021 № 0800-0903-8/3294 в якому, зокрема зазначено, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.12.2020 по справі № 280/6359/20 були нараховані пенсійні виплати за період з 01.03.2016 по 31.12.2020. Пенсійні виплати за минулий період будуть виплачені на умовах окремого порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України (а.с.15).
У відповідь на звернення представника позивача Управління надіслало 05.02.2021 за вих. № 0800-0502-8/8469 довідку вих. № 61 від 03.02.2021, з якої вбачається, що загальний розмір заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.03.2016 по 31.12.2020 складає 694 781,93 грн (а.с.18-22).
Отже, спірним питанням цієї справи є правомірність невиплати позивачеві пенсії у розмірі 694 781,93 грн. за період з 01.03.2016 по 31.12.2020.
Спір між сторонами щодо розміру заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.03.2016 по 31.12.2020 відсутній.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.  
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно із положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч.8 ст.382 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. 
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19.
Аналіз предмету позову у справі, яка розглядається, свідчить, що фактичною підставою для звернення до суду із цим позовними вимогами стала незгода позивача із бездіяльністю відповідача під час виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.12.2020 у справі № 280/6359/20.
Суд звертає увагу, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту визнання протиправною бездіяльність Управління щодо невиплати позивачу заборгованості з пенсії за період з 01.03.2016 по 31.12.2020 (включно) у розмірі 694 781,93 грн; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з виплати пенсії за період з 01.03.2016 по 31.12.2020 (включно) у розмірі 694 781,93 грн - є одним із способів виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.12.2020 у справі № 280/6359/20.
Отже, в цьому випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст.382,383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відтак, колегія суддів вбачає наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у цій справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду судів у інших провадженнях, проте, на стадії виконання таких судових рішень.
Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15, від 03 квітня 2019 року у справі № 820/4261/18, від 21 грудня 2020 року у справі № 440/1810/19.
Відповідно до частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Вищевикладене обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про закриття провадження у справі.
Керуючись статтями 238, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року – скасувати, а провадження в справі № 200/2194/21-а - закрити.
Повне судове рішення – 21 вересня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Г. М. Міронова