ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5284/19                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Колеснікова І.С.
                                                                                 Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
  Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Кобаля М.І.
                                                                 Коротких А.Ю.
За участю секретаря                               Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Київгідромонтаж" до Головного управління ДПС   у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Київгідромонтаж" (ПрАТ  "Київгідромонтаж") звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС   у Київській області, в якому, (з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення від 24.06.2019 №0019271413, №0019291413, №0019301413, №0019311413, від 07.11.2019 №0003801304, №0003811304.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року адміністративний позов  задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано повністю податкові повідомлення-рішення від 24.06.2019 №0019271413, №0019291413, №0019301413, №0019311413, від 07.11.2019 №0003801304, №0003811304.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління ДПС у Київській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
04 червня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Приватного акціонерного товариства "Київгідромонтаж" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Київгідромонтаж», ідентифікаційний код 13705021, місцезнаходження: 07300, м. Вишгород, Київська область, вул. Шлюзова, 4, зареєстроване як юридична особа 17.09.1991 р., про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено 16.09.2004 р. запис №13341200000000178. Основним видом економічної діяльності Товариства є - 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано приватному акціонерному товариству «Київгідромонтаж» ліцензію від 26.06.2018 р. на здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками.
На підставі наказу Головного управління ДФС у Київській області про проведення планової виїзної документальної перевірки від 12.04.2019 р. №800, направлень на перевірку від 24.04.2019 р. №№1133, 1134, 1135, 1136, 1137, 1138, наказу від 08.05.2019 р. №994 про продовження перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку приватного акціонерного товариства «Київгідромонтаж» щодо дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 р., валютного законодавства за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 р., про що складено Акт перевірки від 24 травня 2019 року №424/10-36-14-13/13705021.
ПрАТ "Київгідромонтаж" подано письмові заперечення від 05.06.2019 року №1083 на зазначений Акт перевірки.
Листом Головного управління ДФС у Київській області від 19.06.2019 року №21417/10/10-36-14-13 «Про надання відповіді на заперечення до акту перевірки» ПрАТ "Київгідромонтаж" повідомлено про залишення без змін висновків Акта перевірки від 24.05.2019 року №424/10-36-14-13/13705021, а заперечень ПрАТ "Київгідромонтаж" до Акту перевірки - без задоволення.
На підставі вказаного Акту перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області винесено податкові повідомлення-рішення: від 20.06.2019 року №0007081304, яким ПрАТ "Київгідромонтаж" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 110900,00 грн., в тому числі 76553,50 грн. за податковими зобов`язаннями та 34346,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); від 20.06.2019 року №0007111304, яким ПрАТ "Київгідромонтаж" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 9241,67 грн., в тому числі 6379,46 грн. за податковими зобов`язаннями та 2862,21 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); від 21.06.2019 року №0019181406, яким до ПрАТ "Київгідромонтаж" застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 32305,36 грн.; від 21.06.2019 року №0019191406, яким до ПрАТ "Київгідромонтаж" застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 3,00 грн.; від 24.06.2019 року №0019271413, яким ПрАТ "Київгідромонтаж" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 333173,75 грн., в тому числі 266539,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 66634,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); від 24.06.2019  року №0019281413, яким до ПрАТ "Київгідромонтаж" застосовано суму штрафних санкцій у розмірі «нуль» гривень за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)»; від 24.06.2019 року №0019291413, яким ПрАТ "Київгідромонтаж" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 380052,50 грн., в тому числі 304042,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 76010,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; від 24.06.2019 року №0019301413, яким до ПрАТ "Київгідромонтаж" застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170,00 грн. за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки»; від 24.06.2019 року №0019311413, яким ПрАТ "Київгідромонтаж" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 24736,51 грн., в тому числі 19789,21 грн. за податковими зобов`язаннями та 4947,30 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
Також, на підставі Акту перевірки від 24.05.2019 року №424/10-36-14-13/13705021 Головним управлінням ДФС у Київській області винесено рішення від 20.06.2019 року №0007051304 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до ПрАТ "Київгідромонтаж" застосовано штрафні санкції у розмірі 9356,54 грн., та винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.06.2019 року №Ю-0007061304 на суму 93565,38 грн. недоїмки.
Не погоджуючись із винесеними контролюючим органом рішеннями, ПрАТ "Київгідромонтаж" подано до Державної фіскальної служби України скаргу від 03.07.2019 року №1093 на зазначені податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій.
Рішенням Державної фіскальної служби України від 19.07.2019 року №34259/6/99-99-11-04-01-25 продовжено строк розгляду скарги ПрАТ "Київгідромонтаж" до 02.09.2019 року включно.
Рішенням Державної фіскальної служби України від 05.08.2019 року №37496/6/99-99-11-05-02-25 залишено без змін вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.06.2019 №Ю-0007061304 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску від 20.06.2019 №0007051304, а скаргу ПрАТ "Київгідромонтаж" в цій частині - без задоволення.
Рішенням Державної податкової служби України від 02.09.2019 №261/6/99-00-08-05-01 податкові повідомлення-рішення від 24.06.2019 року №0019271413, №0019281413, №0019291413, №0019301413, №0019311413 залишено без змін, а скаргу ПрАТ "Київгідромонтаж" в цій частині - без задоволення.
Рішенням Державної податкової служби України від 02.09.2019 року №157/6/99-00-08-05-01 задоволено частково скаргу ПрАТ "Київгідромонтаж", скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управілння ДФС у Київській області від 21.06.2019 р. №0019181406, скасовано податкові повідомлення-рішення від 21.06.2019 р. №0019191406 в частині застосованих штрафних санкцій у сумі 2 грн., від 20.06.2019 р. №0007081304, №0007111304 в частині визначення грошового зобов`язання на дохід, отриманий як додаткове благо, у сумі 402011,84 грн.
Головним управлінням ДПС у Київській області винесено податкові повідомлення-рішення: від 07.11.2019 р. №0003811304, яким ПрАТ "Київгідромонтаж" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 475,56 грн., в тому числі 349,28 грн. за податковим зобов`язанням та 126,28 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; від 07.11.2019 р. №0003801304, яким ПрАТ "Київгідромонтаж" збільшено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 5706,69 грн., в тому числі 4191,36 грн. за податковим зобов`язанням та 1515,33 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).
Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.п.14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
За приписами підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Порядок нарахування та сплати податку на прибуток підприємств регулюється Розділом ІІІ ПК України.
Так, відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
За приписами пункту 135.1 статті 135 ПК України, базою оподаткування податку на прибуток є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із   статтею 134 цього Кодексу.
Розділом V ПК України визначено порядок нарахування та сплати податку на додану вартість.
За приписами пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Пунктом 188.1 ст. 188 ПК України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
В силу п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
За змістом пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Норми п. 198.6 ст. 198 ПК України визначають, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього     Кодексу.
Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Київській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Приватного акціонерного товариства "Київгідромонтаж" за результатами якої складено Акт від 24 травня 2019 року №424/10-36-14-13/13705021 (далі - Акт перевірки) (Т. 1 а.с. 51-123).
Перевіркою встановлено наступні порушення ПрАТ "Київгідромонтаж":
- п.44.1, 44.2 ст.44, піт. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 137.4 ст. 137 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-У1 із змінами і доповненнями та П(С)БО №15 «Дохід» та П(С)БО №16 «Витрати», в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 266 539 грн., у тому числі по періодам:            2017 рік у сумі 266 539 грн.;
- пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 ст.198 та п.201.1, 201.7, 201.10, 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 304 224 грн., у тому числі по періодам: березень 2016р. на суму 140 грн.; квітень 2016р. на суму 42 грн.; травень 2016р. на суму 317 грн.; червень 2016р. на суму 230 грн.; липень 2016р. на суму 388 грн.; серпень 2016р. на суму 238 грн.; вересень 2016р. на суму 192 грн.; жовтень 2016р. на суму 194 грн.; листопад 2016р. на суму 711 грн.; січень 2017р. на суму 716 грн.; лютий 2017р. на суму 270 грн.; березень 2017р. на суму 72 561 грн.; квітень 2017р. на суму 85 895 грн.; травень 2017р. на суму 25 219 грн.; червень 2017р. на суму 116 941 грн.; липень 2017р. на суму 170 грн.; завищено залишок від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21 Декларації) на загальну суму 2 450 грн., в тому числі по періодам: грудень 2018р. на суму 2 450 грн.;
- пп. 266.1.1 п. 266.1, пп. 266.2.1 п. 266.2, 266.3.1 п. 266.3 ст.266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ, із змінами і доповненнями,, в результаті чого занижено податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в періоді, що перевірявся, на загальну суму 19 789,21 грн., у тому числі по періодам: за 2016 рік в сумі 3288,27 грн.;          за 2017 рік в сумі 7624,96 грн.; за 2018 рік в сумі 8875,98 грн.;
- п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49; пп. 266.6.1, п. 266.6 ст. 266, пп. 266.7.5 п. 266.7 ст.  266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ, із змінами і доповненнями, в результаті чого не подано податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016, 2017 та 2018 роки;
- п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) та встановлено неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб з виплачених коштів в сумі 76553,50 грн.;
- п.п. 1 п. 2 ст. 6 ч. 1 п. 1 ст. 7, п. 1, п.2, п. 5 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ із змінами та доповненням в результаті чого ПрАТ «Київгідромонтаж» (код за ЄДРГІОУ 13705021) за 2016 р. - 2018 р. не утримало та не перерахувало суму єдиного соціального внеску, яка підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 93565,38 грн.;
- пп. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX, пп.168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ "Про військовий збір" (зі змінами та доповненнями), в результаті чого ПрАТ «Київгідромонтаж» (код за ЄДРПОУ 13705021) за 2016р. - 2018р. не утримано та не перераховано суму військового збору, яка підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 6379,46 грн.;
- п.15 р. ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148, виявлено понадлімітний залишок готівки в касі підприємства на загальну суму 16152,68 грн. (розрахунок наведено у додатку до акта перевірки);
- п.1, п. 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 р. №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", виявлено факт проведення розрахункових операцій за готівку при наданні послуг без застосування реєстратора розрахункових операцій на повну суму наданих послуг та без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми на загальну суму 1200,00 грн.
На підставі вищевказаного Акту перевірки від 24 травня 2019 року №424/10-36-14-13/13705021, враховуючи результати адміністративного оскарження, контролюючим органом, зокрема, було винесено наступні податкові повідомлення-рішення: від 24 червня 2019 року №0019271413, №0019291413, №0019301413, №0019311413, від 07 листопада 2019 року №0003801304, №0003811304 (Т. 1 а.с. 37-41, Т. 4 а.с 43-44).
Матеріали справи свідчать, що між ПрАТ «Київгідромонтаж» (Підрядник) та ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» (Замовник) укладено Договір на виконання робіт від 27 квітня 2017 року №27/04-2017, відповідно до пункту 1.1 якого, Підрядник зобов`язується на свій ризик, своїми силами і засобами, за завданням на території (в приміщеннях) Замовника, виконати і передати Замовнику у встановлені Договором строки роботи по переплануванню існуючих приміщень та облаштування пішохідної доріжки для потреб Сервісного центру МВС в ТЦ №20 за адресою: вул. Бикова, 31, м. Кривий Ріг, Україна (Т.2 а.с. 135-147). 
Згідно пункту 3.4.2 вказаного Договору, Підрядник за письмовим погодженням із Замовником має право залучати до виконання визначених обсягів робіт субпідрядні спеціалізовані організації.
Виконання зазначеного Договору підтверджується підписаним між ПрАТ «Київгідромонтаж» (Підрядник) та ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» (Замовник) Актом здачі виконаних робіт від 12 червня 2017 року, оплата Замовником наданих послуг підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою по рахунку позивача (Т. 2 а.с. 149-156).
Також, між ПрАТ «Київгідромонтаж» (Виконавець) та ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» (Замовник) укладено Договір від 21 лютого 2017 року №01-2017/МК на виготовлення металоконструкцій, згідно пункту 1.1 якого, Виконавець зобов`язується виготовити відповідно до проектної документації, вимог ДБН В.2.6-163:2010 «Конструкції будинків і споруд. Сталеві конструкції. Норми проектування, виготовлення і монтажу», металоконструкції для об`єкту: «Будівництво сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» і передати їх Замовнику, а Замовник зобов`язується прийняти металоконструкції і оплатити їх у строки та на умовах, передбачених договором (Т. 3 а.с. 93-98).
Крім того, між ПрАТ «Київгідромонтаж» (Виконавець) та ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» (Замовник) укладено Договір від 30 березня 2017 року №16-03/2017, згідно пункту 1.1 якого, Виконавець бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах, обумовлених договором, виконати роботи по улаштуванню/ремонту приміщень, що знаходяться за адресою: 07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Шлюзова, 4, другий поверх, здати виконані роботи замовнику в установлений в договорі термін, а Замовник зобов`язується прийняти у Виконавця роботи і здійснити їх оплату на умовах договору (Т. 3 а.с. 107-110).
Факт виконання позивачем зазначених договорів підряду підтверджується наявними у матеріалах справи первинним документами, а саме: Актом приймання-передачі виконаних робіт від 30.09.2017 року, згідно Договору від 30.03.2017 року №16-03/2017, банківськими виписками по рахунку позивача, з яких убачається оплата ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» виконаних ПрАТ «Київгідромонтаж» робіт, згідно зазначених вище Договорів (Т. 3 а.с. 116-125).
ПрАТ «Київгідромонтаж» зазначено про те, що з огляду на неможливість самостійного виконання ним у встановлені строки обумовлених робіт за договорами підряду з ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» та ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД», позивачем було залучено до виконання вказаних робіт субпідрядні організації - ТОВ «Мілтон Трейд», ТОВ «Байердон» та ТОВ «Міленкор», якими виконувалась частина робіт одночасно з роботами, які виконувались безпосередньо позивачем. 
Також, позивач зазначив, що усі матеріали та інструменти, необхідні для виконання робіт, купувались ПрАТ «Київгідромонтаж» самостійно та передавались зазначеним контрагентам за відповідними актами.
Згідно листів від 01 березня 2017 року №18012, від 26 квітня 2017 року №307, від 01 червня 2017 року №354/1, Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріола-Модуль ЛТД» надано згоду ПрАТ «Київгідромонтаж» на передачу частини робіт по відповідних специфікаціях до договору від 21.02.2017 року №01-2017/МК Товариству з обмеженою відповідальністю «Байердон» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Мілтон Трейд» (Т.3 а.с. 104-106).
Щодо податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Київській області від 24 червня 2019 року №0019271413, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 333 173,75 грн. та №0019291413, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 380052,50 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Підставою для винесення контролюючим органом вищевказаних податкових повідомлень-рішень став висновок податкового органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Міленкор», ТОВ «Мілтон Трейд» та ТОВ «Байердон».
Між ПрАТ «Київгідромонтаж» (Замовник) та ТОВ «Байердон» (Підрядник) укладено Договір підряду №01/03-25ВР від 01 березня 2017 року (Т. 2 а.с. 157-162).
Пунктом 1.1 вищевказаного Договору підряду передбачено, що Підрядник зобов`язується за завданням Замовника виконати роботи з ремонту обладнання, ремонтно-будівельні роботи, виготовлення та монтаж металоконструкцій та ніші роботи на об`єкті Замовника: ПрАТ «Київгідромонтаж», Київська область, м. Вишгород, вул. Шлюзова, 4, або інших об`єктах, згідно технічних завдань, які є невід`ємною частиною договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити якісно і в строк виконану роботу.
До зазначеного Договору між Замовником та Підрядником підписано: заявку (технічне завдання) №1 від 01.03.2017 р., згідно якої, Підрядник зобов`язується надати послуги Замовнику з виготовлення металоконструкцій за переліком, загальна вартість послуг - 157212,02 грн.; заявку (технічне завдання) №2 від 01.03.2017 р. на ремонт кабінету (відділ кадрів) з переліком робіт, загальною вартістю 18260,00 грн.; заявку (технічне завдання) №2 від 07.03.2017 р. на загальне прибирання промислової бази, з планом прибирання, загальною вартістю 20500,00 грн.; заявку (технічне завдання) №4 від 11.03.2017 р. на демонтаж та транспортування обладнання на місце зберігання з переліком обладнання, планом демонтажу та переміщення обладнання, загальною вартістю робіт 135476,00 грн.; заявку (технічне завдання) №5 від 11.03.2017 р. на прибирання цеху зварювання та збірки, загальною вартістю робіт 38871,00 грн.; заявку (технічне завдання) №6 на ремонт автомобільного крана, загальною вартістю робіт 62546,00 грн.; заявку (технічне завдання) №7 на улаштування існуючих приміщень за адресою: м. Вишгород, вул. Шлюзова, 4, адмінбудівля, 2 поверх, загальною вартістю робіт 513174,70 грн.; заявку (технічне завдання) №8 на виготовлення металоконструкцій, згідно переліку загальною вартістю 149235,66 грн.
Також, між ПрАТ «Київгідромонтаж» (Замовник) та ТОВ «Байердон» (Підрядник) підписано акти №1 від 01.03.2017 р., №1 від 14.03.2017 р., №1 від 04.04.2017 р., №1 від 28.04.2017 р. здачі-прийняття матеріальних цінностей, згідно заявок до договору підряду №01/03-25ВР від 01.03.2017 р., з яких вбачається передача позивачем товариству з обмеженою відповідальністю «Байердон» товарно-матеріальних цінностей, необхідних для виконання ним робіт (послуг), обумовлених у заявках до Договору підряду №01/03-25ВР від 01.03.2017 р.
Використання ТОВ «Байердон» переданих йому ПрАТ «Київгідромонтаж» товарно-матеріальних цінностей підтверджуються підписаними між вказаними контрагентами звітами про використання матеріалів замовника до договору підряду від 01.03.2017 р. №01/03-25ВР від 16.03.2017 р., від 31.03.2017 р., від 28.04.2017 р., від 16.05.2017 р..
Фактичне виконання ТОВ «Байердон» визначених у заявках (технічних завданнях) №№1-8 робіт (послуг) підтверджується підписаними між ПрАТ «Київгідромонтаж» (Замовник) та ТОВ «Байердон» (Підрядник) актами надання послуг від 16.03.2017 р. №130, від 20.03.2017 р. №140, від 27.03.2017 р. №152, від 30.03.2017 р. №158, від 31.03.2017 р. №159, від 31.03.2017 р. №160, від 28.04.2017 р. №181, від 16.05.2017 р. №198, актом приймання виконаних будівельних робіт №20/3 за березень 2017 року з підсумковою відомістю ресурсів, які кореспондують по найменуванню робіт, їх вартістю із заявками до договору підряду №01/03-25ВР від 01.03.2017 р., об`єму та виду переданих позивачем ТОВ «Байердон» товарно-матеріальних цінностей.
Оплата ПрАТ «Київгідромонтаж» виконаних ТОВ «Байердон» робіт (послуг) підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями, банківськими виписками з рахунку позивача та договорами про переуступку права вимоги (Т. 3 а.с. 21-40).
Із матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Київгідромонтаж» було придбано у ТОВ «Байердон» гас марки КТ-1 та мастило (літол) на загальну суму 938,58 грн., що підтверджується видатковою накладною від 16.03.2017 р. №131.
За фактами виконання робіт (послуг), обумовлених у заявках (технічних завданнях) №№1-8 до Договору підряду від 01.03.2017 №01/03-25ВР та придбання паливно-мастильних матеріалів ТОВ «Байердон» складено на користь ПрАТ «Київгідромонтаж» податкові накладні від 16.03.2017 р. №39, від 16.03.2017 р. №40, від 20.03.2017 р. №43, від 27.03.2017 р. №53, від 30.03.2017 р. №114, від 31.03.2017 р. №197, від 31.03.2017 р. №198, від 28.04.2017 р. №50, від 16.05.2017 р. №22, які зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №13675 від 18.09.2019 р. (Т. 3 а.с. 10-20).
Колегія суддів зазначає, що подальше використання ПрАТ «Київгідромонтаж» у господарських операціях виготовлених ТОВ «Байердон» металоконструкцій та поставлених паливно-мастильних матеріалів підтверджується виписаною ПрАТ «Київгідромонтаж» на користь ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» видатковою накладною від 16.05.2017 р. №115, актом приймання виконаних робіт №3 за березень 2017 року з підсумковою відомістю ресурсів, підписаним між ПрАТ «Київгідромонтаж» (Підрядник) та ДП «Укрводшлях» (Замовник).
Матеріали справи свідчать, що між ПрАТ «Київгідромонтаж» (Замовник) та ТОВ «Мілтон Трейд» (Підрядник) укладено Договір виконання робіт №0601/17-ВР від 01 червня 
2017 року (Т. 3 а.с. 61-69).
Відповідно до п. 1.1. вищевказаного Договору, Підрядник зобов`язується за завданням Змовника виконати ремонтно-будівельні роботи, виготовлення та монтаж металоконструкцій та інші роботи на об`єкті Замовника: ПрАТ «Київгідромонтаж», Київська область, м. Вишгород, вул. Шлюзова, 4, або інших об`єктах згідно технічних завдань, які є невід`ємною частиною цього договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити якісно і в строк виконану роботу.
До Договору виконання робіт №0601/17-ВР сторонами було підписано: заявку (технічне завдання) №1 від 01.06.2017 р. на виготовлення металоконструкцій на загальну суму 48396,00 грн.; заявку (технічне завдання) №2 від 02.06.2017 р. на частковий ямковий ремонт під`їзної автодороги на загальну суму 130560,00 грн. (Т. 3 а.с. 68-69, 77).
Також, між ПрАТ «Київгідромонтаж» (Замовник) та ТОВ «Мілтон Трейд» (Підрядник) підписано Акт №1 від 16.06.2017 року здачі-прийняття матеріальних цінностей згідно заявки до договору виконання робіт №0601/17-ВР від 01.06.2017 р., з якого вбачається передача позивачем ТОВ «Мілтон Трейд» товарно-матеріальних цінностей, необхідних для виконання ним робіт (послуг), обумовлених у заявках до Договору виконання робіт №0601/17-ВР від 01.06.2017 р. (Т. 3 а.с. 74).
Подальше використання ТОВ «Мілтон Трейд» переданих йому ПрАТ «Київгідромонтаж» товарно-матеріальних цінностей підтверджуються підписаним між зазначеними контрагентами звітом від 18 червня 2017 року про використання матеріалів замовника до Договору виконання робіт від 01.06.2017 р. №0601/17-ВР (Т. 3 а.с. 76).
З метою підтвердження фактичного виконання ТОВ  «Мілтон Трейд» визначених у заявках (технічних завданнях) №№ 1, 2 робіт (послуг) між ПрАТ «Київгідромонтаж» (Замовник) та ТОВ «Мілтон Трейд» (Підрядник) підписано Акти надання послуг від 18.06.2017 р. №137, від 30.06.2017 р. №161, Акт приймання виконаних будівельних робіт №30/06 за червень 2017 року з підсумковою відомістю ресурсів, які кореспондують по найменуванню робіт, їх вартістю із заявками до договору підряду №01/03-25ВР від 01.03.2017 р., об`єму та виду переданих позивачем ТОВ «Мілтон Трейд» товарно-матеріальних цінностей (Т. 3 а.с. 75, 78-81).
При цьому, оплата позивачем виконаних ТОВ «Мілтон Трейд» робіт (послуг) підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями та банківськими виписками з рахунку ПрАТ «Київгідромонтаж» (Т. 3 а.с. 88-91).
Внаслідок виконання робіт (послуг),  визначених у заявках (технічних завданнях) №№ 1,2 до Договору виконання робіт №0601/17-ВР від 01.06.2017 р. ТОВ «Мілтон Трейд» складено на користь ПрАТ «Київгідромонтаж» податкові накладні від 18.06.2017 р. №223, від 30.06.2017 р. №332, які зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №13677 від 18.09.2019 р. (Т. 3 а.с. 85-87).
Слід зазначити, що подальше використання позивачем у господарських операціях виготовлених ТОВ «Мілтон Трейд» металоконструкцій підтверджується виписаними ПрАТ «Київгідромонтаж» на користь ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД» видатковими накладними від 19.06.2017 року №144 та №145 (Т. 3 а.с. 72-73).
Щодо господарських відносин позивача з  ТОВ «Міленкор», колегія суддів зазначає наступне.
Так, між ПрАТ «Київгідромонтаж» (Замовник) та ТОВ «Міленкор» (Підрядник) укладено Договір субпідряду №0425/2017-СП від 25 квітня 2017 року (Т. 2 а.с. 7-13).
Відповідно до п. 1.1. вищевказаного Договору субпідряду, Підрядник зобов`язується за завданням Замовника виконати ремонтно-будівельні роботи, виготовлення та монтаж металоконструкцій та інші роботи на об`єкті Замовника: ПрАТ «Київгідромонтаж», Київська область, м. Вишгород, вул. Шлюзова, 4, або інших об`єктах, згідно технічних завдань, які є невід`ємною частиною цього договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити якісно і в строк виконану роботу.
На виконання зазначеного Договору між сторонами підписано заявку (технічне завдання) №1 від 25.04.2017 року на улаштування існуючих приміщень в торгівельному центрі «Метро Кеш Енд Кері Україна» на загальну суму 472363,93 грн. (Т. 2 а.с. 14).
Також, між ПрАТ «Київгідромонтаж» (Замовник) та ТОВ «Міленкор» (Підрядник) підписано акти №1 від 12.05.2017 р., №2 від 13.05.2017 р., №3 від 15.05.2017 р., №4 від 15.05.2017 р., №5 від 15.05.2017 р., №6 від 15.05.2017 р., №7 від 16.05.2017 р., №8 від 16.05.2017 р., №9 від 17.05.2017 р., №10 від 17.05.2017 р., №11 від 18.05.2017 р., №12 від 18.18.05.2017, №13 від 20.05.2017, №14 від 22.05.2017, №15 від 22.05.2017, №16 від 23.05.2017 р., №17 від 24.05.2017 р., №18 від 24.05.2017 р., №19 від 26.05.2017 р., №20 від 26.05.2017 р., №21 від 26.05.2017 р., №22 від 27.05.2017 р., №23 від 28.05.2017 р., №24 від 28.05.2017 р., №25 від 29.05.2017 р., №26 від 30.05.2017 р., №27 від 31.05.2017 р., №28 від 01.06.2017 р., №29 від 02.06.2017 р., №30 від 02.06.2017 р., №31 від 02.06.2017 р., №32 від 02.06.2017 р., №33 від 03.06.2017 р., №34 від 06.06.2017 р., №35 від 07.06.2017 р., №36 від 08.06.2017 р., №37 від 08.06.2017 р., №38 від 08.06.2017 р. здачі-прийняття матеріальних цінностей згідно заявок до Договору субпідряду №0425/2017-СП від 25.04.2017 р., з яких вбачається передача позивачем ТОВ «Міленкор» товарно-матеріальних цінностей, необхідних для виконання ним робіт (послуг), обумовлених у заявках до Договору субпідряду №0425/2017-СП від 25.04.2017 р. (Т. 2 а.с. 15-52).
При цьому, подальше використання ТОВ «Міленкор» переданих йому позивачем товарно-матеріальних цінностей підтверджуються підписаним між зазначеними контрагентами звітом від 09.06.2017 про використання матеріалів замовника до Договору виконання робіт від 01.06.2017 р. №0601/17-ВР (Т. 2 а.с. 53-56).
Колегія суддів зазначає, що на підтвердження фактичного виконання ТОВ «Міленкор» обумовлених у заявці (технічному завданні) №1 робіт (послуг) між ПрАТ «Київгідромонтаж» (Замовник) та ТОВ «Міленкор» (Підрядник) підписано Акт надання послуг від 09.06.2017 р. №83, який кореспондує по найменуванню робіт, їх вартістю із заявками до Договору субпідряду №0425/2017-СП від 25.04.2017 р., об`єму та виду переданих позивачем ТОВ «Міленкор» товарно-матеріальних цінностей (Т. 2 а.с. 57).
Оплата ПрАТ «Київгідромонтаж» виконаних ТОВ «Міленкор» робіт (послуг) підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями, банківськими виписками з рахунку позивача та договорами переуступки права вимоги (Т. 2 а.с. 120-134).
За фактами виконання робіт (послуг), визначених у заявці (технічному завданні) №1 до Договору субпідряду №0425/2017-СП від 25.04.2017 р. товариством з обмеженою відповідальністю «Міленкор» складено на користь ПрАТ «Київгідромонтаж» податкову накладну від 09.06.2017 р. №1, яку зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №13628 від 17.09.2019 р. (Т. 2 а.с. 118-119).
Як вірно зазначено судом першої інстанції, придбання позивачем будівельних матеріалів та інших товарно-матеріальних цінностей, які в подальшому передавались позивачем ТОВ «Байердон», ТОВ «Мілтон Трейд» та ТОВ «Міленкор» підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними, виписаними ТОВ «Епіцентр К», ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «Алюпрофі», ТОВ «Ставєр», ПП «ВКФ Конкорд», ТОВ «Сучасні дверні системи», ТОВ «Будмаркет», ТОВ «Енергетичні мастила - центр», ТОВ «Орбіта запчастина», ТОВ «БС Авто», ТОВ «Моторокомплект», ТОВ «Мелтрейдінг» на користь ПрАТ «Київгідромонтаж», укладеним між позивачем та «Ріола-Модуль ЛТД» Договором поставки від 27.02.2017 р. №23-02/2017 та складеними на виконання вказаного договору первинними документами.
При цьому, сплачені позивачем кошти за господарськими операціями з придбання послуг у ТОВ «Байердон», ТОВ «Мілтон Трейд» та ТОВ «Міленкор» розподілені в бухгалтерському та податковому обліку шляхом віднесення витрат для цілей визначення податку на прибуток, а сплаченого в ціні послуг податку на додану вартість до податкового кредиту звітних періодів, що перевірялись контролюючим органом.
Враховуючи вищезазначене, колегія  суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підтвердження наявними у матеріалах справи первинними документами, які також надавались позивачем до перевірки, факту придбання позивачем послуг у ТОВ «Байердон», ТОВ «Мілтон Трейд» та ТОВ «Міленкор» з метою їх подальшого використання у господарській діяльності відповідно до основного виду економічної діяльності товариства - 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
Посилання апелянта на анулювання свідоцтв платника ПДВ ТОВ «Байердон», ТОВ «Мілтон Трейд» та ТОВ «Міленкор» колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, на момент складання податкових накладних в період, що перевірявся, зазначені контрагенти позивача були зареєстровані органами державної податкової служби у встановленому порядку в якості платників ПДВ, а тому, мали відповідні правові підстави для складання податкових накладних.
Колегія суддів вважає необгрунтованими посилання апелянта на відсутність інформації щодо наявності у контрагентів позивача транспортних засобів, або залучення автотранспортних підприємств для здійснення транспортування ТМЦ від постачальника до покупця, відсутність інформації щодо наявності складських приміщень для зберігання, товару, відсутність інформації щодо наявності основних засобів, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, усі матеріали для виконання робіт (надання послуг), а також, інструменти, необхідні для виконання робіт, купувались ПрАТ «Київгідромонтаж» самостійно та з передавались ТОВ «Байердон», ТОВ «Мілтон Трейд» та ТОВ «Міленкор», що підтверджується наявними у матеріалах справи актами здачі-прийняття матеріальних цінностей та звітами про використання матеріалів замовника.
З огляду на вищезазначене, також, необгрунтованим є посилання апелянта на те, що під час перевірки не встановлено наявності у ТОВ «Міленкор» власного або орендованого обладнання для виконання вказаних робіт, інструменту, технічного персоналу, наявність якого обумовлюється не лише специфікою обумовлених операцій, а також умовами договору, виходячи з обсягу робіт й задекларованих операцій.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відсутність працівників та основних фондів не виключає можливості реального виконання ними господарських операцій та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди позивачем, так як, залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 826/16304/17.
Доводи апелянта про нереальність господарських операцій між ПрАТ «Київгідромонтаж»  із ТОВ «Байердон», ТОВ «Мілтон Трейд» та ТОВ «Міленкор», з огляду на відсутність реального джерела походження товарів та неможливість їх руху за ланцюгом постачання, є  безпідставними, з огляду на наступне.
Колегія суддів наголошує на тому, що контрагенти позивача не реалізовували йому товар, а здійснювали субпідрядні роботи виключно з матеріалів ПрАТ «Київгідромонтаж», що виключає наявність як покупців так і постачальників та повністю спростовує твердження податкового органу про неможливий рух за ланцюгом всіх платників податків.
З приводу посилання апелянта на відсутність журналів, в яких зафіксовано факт перебування працівників ТОВ "Байердон" на території, яка зазначена місцем проведення робіт, слід зазначити наступне.
Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (далі - Закон №996-XIV), бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Частиною 1 статті 9 Закону №996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №996-XIV, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені, відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.
Згідно абзацу 2 пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Приписами пункту 2.4 Наказу №88 визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, журнали, в яких фіксується факт перебування працівників на території, яка зазначена місцем проведення робіт, не є первинними документами, в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Колегія суддів наголошує на тому, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому, платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
З огляду на вищезазначене, необгрунтованим є посилання апелянта на порушення контрагентами позивача правил подання податкової звітності, оскільки, дані обставини не спростовують факту реальності господарських операцій з ПрАТ «Київгідромонтаж».
Щодо посилання апелянта на участь контрагентів позивача у кримінальних провадженнях, а саме: ТОВ «Міленкор» та ТОВ «Мілтон Трейд» є фігурантами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру судових розслідувань за № 42018140400000010 за ч. 3 ст. 410, ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України; ТОВ «Баиердон» є фігурантом кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру судових розслідувань за № 1201700080007254 за ч. 1 ст. 358 КК України, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з копії листа Управління Служби безпеки України у Львівській області від 07 листопада 2019 року № 62/6/1-4070, відповідачу відмовлено у наданні протоколів слідчих дій чи інших відомостей  досудового розслідування (Т. 4 а.с 69).
Також, з тексту листа Головного управління Національної поліції у м. Києві від 01 листопада 2019 року вбачається, відповідачу не надано в розпорядження жодних документів кримінального провадження, а лише зазначено про наявність ознак «фіктивного підприємства» ТОВ «Байердон» (Т. 4 а.с. 68).
Вищевказане свідчить, що при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач не мав у своєму розпорядженні будь-яких матеріалів кримінальних проваджень щодо контрагентів позивача.
Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, посилання податкового органу щодо наявних досудових кримінальних проваджень, фігурантом у яких є контрагенти позивача без обвинувального вироку суду не є підставою для визнання операцій позивача із зазначеними контрагентами нереальними, відповідно, кримінальні провадження не є належним підтвердженням протиправності дій платника податків та/або доказом нереальності здійснення господарських операцій.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано документальних підтверджень відсутності фактичного виконання господарських операцій за вказаними договорами, узгодженості дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з можливими протиправними діями постачальників/виконавців, а тому, твердження відповідача про відсутність реального характеру договорів, укладених між позивачем та його контрагентами, не є обґрунтованим.
З огляду на зазначене, судом першої інстанції правомірно визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 24 червня 2019 року №0019271413 та №0019291413.
Щодо податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Київській області від 07 листопада 2019 року №0003801304, яким позивачу збільшено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 5706,69 грн. та №0003811304, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 475,56 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Підставою для винесення зазначених податкових повідомлень-рішень став висновок контролюючого органу про те, що паливно-мастильні матеріали (бензин Mustang 92), придбані для експлуатації автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 р. по 03.11.2017 р. використовувались в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Вищевказаний висновок податкового органу зроблений з огляду на те, що Договір від 07.05.2015 року, укладений між ПрАТ «Київгідромонтаж» та   ОСОБА_2 ,  щодо позички автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_1 не посвідчено нотаріально.
З даного приводу, колегія суддів зазначає наступне. 
Матеріали справи свідчать, що між ПрАТ «Київгідромонтаж» (Користувач) та ОСОБА_2 (Позикодавець) укладено Договір позички від 07 травня 2015 року, згідно якого, Позикодавець передає у безоплатне користування Користувачу автомобіль Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_1 , для використання його у повсякденній господарській діяльності Користувача (Т. 3 а.с. 136).
Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , легковий автомобіль Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 (Т. 3 а.с. 137).
Згідно Акту прийому-передачі від 07 травня 2015 року до Договору позички №б/н від 07.05.2015 р., Позикодавець передав, а Користувач прийняв у безоплатне користування автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 рік випуску, номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_3 , для використання його у повсякденній господарській діяльності Користувача (Т. 3 а.с. 138).
З приводу посилання апелянта на відсутність нотаріального посвідчення вищевказаного Договору позички, об`єктом якого є автомобіль, що використовувався ПрАТ «Київгідромонтаж» у спірний період, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 4 статті 828 ЦК України, договір позички транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), в якому хоча б однією стороною є фізична особа, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Слід зазначити, що частина четверта статті 828 ЦК України після слів "позички  транспортного засобу" була доповнена словами "(крім наземних самохідних транспортних засобів)" відповідно до пункту 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» від 5 липня 2011 року №3565-VI, прийняття якого, як свідчить Пояснювальна записка до вказаного Закону, мало на меті саме усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень.
За приписами статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.
Пункт "b" статті 1 Європейської угоди, що стосується праці екіпажів транспортних засобів, здійснюючих міжнародні автомобільні перевезення (дата приєднання Україною 7 вересня 2005 року) визначає, що "автомобіль" - це будь-який самохідний автотранспортний засіб, що зазвичай використовується для автомобільних перевезень людей чи вантажів або для буксирування дорогами транспортних засобів, що використовуються для перевезення людей чи вантажів; цей термін не охоплює сільськогосподарські трактори.
Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відтак, з огляду на відсутність у чинному законодавстві України на час виникнення спірних правовідносин чіткого визначення поняття "наземний самохідний транспортний засіб", відсутність нотаріального посвідчення Договору позички від 07 травня 2015 року  транспортного засобу Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_1 не свідчить про недійсність такого договору.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 09 липня 2020 року у справі №640/1834/19 та від 18 листопада 2019 року у справі  №812/1823/17.
Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції правомірно визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 07 листопада 2019 року №0003801304 та №0003811304.
З приводу податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Київській області від 24 червня 2019 року №0019301413, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170,00 грн. за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" та №0019311413, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 24 736,51 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя). 
За приписами підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України передбачено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно вимог п.п 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
При цьому, положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України  закріплено, зокрема, що не є об`єктом оподаткування: є) будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
З огляду на зазначене, будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Пунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
За приписами підпункту 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.
У відповідності до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Згідно п.п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України, платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду, у постановах від 15 травня 2018 року у справі №806/2676/17 та у справі №806/2461/17, від 11 вересня 2018 року у справі №819/1818/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №809/1491/16 висловлено правову позицію, відповідно до якої застосування пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов, а саме: наявності будівель промисловості; перебування таких будівель у власності промислових підприємств.
Колегія суддів, також, враховує правові висновки Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 17 лютого 2020 року у справі 820/3556/17.
У вищевказаній постанові Верховний Суд вказав наступне: «…обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки  надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
…Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції».
У зазначеній постанові від 17 лютого 2020 року, Верховний Суд, також, вказав, шо «такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду».
Із Акту перевірки від 24 травня 2019 року №424/10-36-14-13/13705021 вбачається, що проведеною перевіркою встановлено належність позивачу на праві власності цілісного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , та використання в періоді, що перевірявся, основних засобів групи 3 «Будівлі та споруди», а саме: цех зварювання і збірки загальною площею 476,8 кв. м.; залізобетонний будинок №1 (адмінбудинок) загальною площею 50,3 кв. м.; матеріально-технічний склад загальною площею 88,7 кв. м.; побутове приміщення 78,9 кв. м.; будівля прорабської дільниці загальною площею 56,3 кв. м.; контора загальною площею 210,3 кв. м.; роздаточна майстерня загальною площею 230,1 кв. м.
При цьому, колегія суддів зазначає, що обставина щодо належності ПрАТ «Київгідромонтаж» зазначеного нерухомого майна та використання його у своїй господарській діяльності не відповідачем заперечувалася.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зважаючи на належність цілісного майнового комплексу ПрАТ «Київгідромонтаж» за адресою: 07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Шлюзова, 4 до будівель промисловості, належність позивача до промислових підприємств, а також, враховуючи використання та невстановлення під час перевірки фактів передачі позивачем зазначеного майнового комплексу в оренду, лізинг, позичку, зазначена нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. 
З огляду на зазначене, доводи апелянта про порушення позивачем вимог податкового законодавства, у зв`язку з неподанням до Вишгородської ОДП1 податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016, 2017 та 2018 роки, колегія суддів вважає необгрунтованими.
Отже, висновки контролюючого органу про порушення ПрАТ «Київгідромонтаж» підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 266.2.1 пункту 266.2, підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України, в результаті чого позивачем занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в періоді, що перевірявся, на загальну суму 19789,21 грн., у тому числі по періодам: за 2016 рік в сумі 3288,27 грн.; за 2017 рік в сумі 7624,96 грн.; за 2018 рік в сумі 8875,98 грн.; підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49; підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266, підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу, в результаті чого позивачем не подано податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016, 2017 та 2018 роки, є необгрунтованими.
Таким чином, судом першої інстанції правомірно визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 24 червня 2019 року №0019301413 та №0019311413.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Київгідромонтаж" та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2  ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                        Вівдиченко Т.Р.
          
Судді                                                                                             Кобаль М.І.
                                                                                                  
                                                                                                      Коротких А.Ю.

Повний текст постанови виготовлено 06.07.2021 р.