ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" липня 2021 р.           Справа№ 910/12762/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Разіної Т.І.
суддів:            Іоннікової І.А. 
          Тарасенко К.В. 
 
Секретар судового засідання: Припутніцька Ю.В.
За участю представників учасників процесу: згідно протоколу судового засідання від 06.07.2021р.

Розглянув у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/12762/20 (суддя Плотницька Н.Б. м. Київ, повний текст рішення складено 17.02.2021) 

за позовом Оболонської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державне підприємство "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат Пуща-Водиця"
про     знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомості та повернення земельної ділянки

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

                                                  ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Київська місцева прокуратура № 5 (правонаступником якого є Оболонська окружна прокуратура міста Києва) (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві (далі - позивач/ГУ Держгеокадастру у м. Києві) із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" (далі - відповідач/ТОВ "Ринок-Н"),  за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державного підприємства "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" (далі - третя особа/ДП ДП "НДВА "Пуща-Водиця"), про знесення самочинно збудованого об`єкту нерухомості та повернення земельної ділянки, відповідно до якої позивач просить суд:
- зобов`язати ТОВ "Ринок-Н" знести самочинно збудований об`єкт нерухомості - нежитлове триповерхове приміщення загальною площею 522,5 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,04 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:78:137:0005 по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва;
- зобов`язати ТОВ "Ринок-Н" повернути Головному управлінню Держгеокадастру у м. Києві земельну ділянку площею 0,04 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:78:137:0005 по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва, привівши її у придатний для використання стан.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства користується спірною земельною ділянкою для розміщення та експлуатації нерухомого майна - готелю без правовстановлюючих документів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/12762/20  позов задоволено повністю.
Зобов`язано ТОВ "Ринок-Н" знести самочинно збудований об`єкт нерухомості - нежитлове триповерхове приміщення загальною площею 522,5 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,04 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:78:137:0005 по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва;
Зобов`язано ТОВ "Ринок-Н" повернути Головному управлінню Держгеокадастру у м. Києві земельну ділянку площею 0,04 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:78:137:0005 по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва, привівши її у придатний для використання стан.
Вирішено питання судових витрат.
Обґрунтовуючи своє рішення із посилання на положення ст. 376 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 18, 22, 23, 149, 116, 126, 128, 152, 212  Земельного кодексу України, місцевий господарський суд встановив, що власником земельної ділянки рішення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та передачі її відповідачу для будівництва готелю не приймалося, тому дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги до відповідача про знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомості - нежитлового триповерхового приміщення загальною площею 522,5 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,04 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:78:137:0005 по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва, та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" повернути Головному управлінню Держгеокадастру у м. Києві земельну ділянку площею 0,04 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:78:137:0005 по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва, привівши її у придатний для використання стан, є законними та обґрунтованими.
Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку, що прокурор правильно визначив орган, уповноважений державною здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а саме - Головне управління Держгеокадастру у м. Києві, а також підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із прийнятим рішенням ТОВ "Ринок-Н" (далі -скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 скасувати та постановити нове рішення, яким позов Київської місцевої прокуратури № 5 залишити без розгляду.
Апеляційна скарга ТОВ «Ринок-Н» обґрунтована порушенням процесуального права, а саме - ст. 226 Господарського процесуального кодексу України та порушенням норм матеріального права, зокрема, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Скаржник вважає, прокурор не правильно визначив орган, уповноважений державною здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави у справі. Крім того, за твердженнями відповідача, прокурор не повідомив відповідний суб`єкт владних повноважень про звернення з позовом до суду. 
Заявник апеляційної скарги зазначає, що на момент подання позову прокуратурі було відомо  що до діючого законодавства та нормативних актів, державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, родючості грунтів в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, здійснює Головне управління Держеокадастру у Київської області  про, що Київську місцеву прокуратуру неодноразово   повідомлено листами Головного управління Держгеокадастру  у м. Києві від 08.10.2019 №10-26-0.42.4949/2-19, від 03.01.2020 №10-26.0.22-64/2-20, від 27.04.2020 № 10-26-0.41-1633/2-20, від 29.05.2020 №10-26-02.21-2014/2-20. Вказані обставини залишитися поза увагою суду першої інстанції.
На  переконання заявника апеляційної скарги прокурор повинен був звертався в інтересах Головного управління Держегокадастру у Київській області.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
01.04.2021 від прокурора  через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача,   у якому останній просить апеляційну скаргу ТОВ «Ринок-Н» залишити без задоволення, а  рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/12762/20 - без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Ринок-Н" у справі                  №910/12762/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги         або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/12762/20. 
22.03.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/12762/20.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 відкрито провадження у справі № 910/12762/20 та призначено до розгляду на 25.05.2021.
20.05.2021 2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про заміну Київської місцевої прокуратури № 5 - на Оболонську окружну прокуратуру міста Києва. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 розгляд справи №910/12762/20 відкладено на 15.06.2021; запропоновано Київській місцеві прокуратурі № 5 надати належним чином завірену копію наказу керівника Київської місцевої прокуратури № 5 від 15.03.2021 № 28 "Про організацію проведення приймання - передачі справ, документів та майна" від Київської місцевої прокуратури № 5 до Оболонської окружної прокуратури м. Києва, та належним чином завірену копію витягу з Єдиного державного реєстра юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021  у справі №910/12762/20 клопотання Оболонської окружної прокуратури про залучення до участі у справі правонаступника (Київської місцевої прокуратури № 5) - на Оболонську окружну прокуратуру міста Києва задоволено. Замінено Київської місцевої прокуратури № 5 на її правонаступника Оболонську окружну прокуратуру міста Києва.
15.06.2021 судом оголошено перерву у судовому засіданні до 06.07.2021.

Явка представників сторін
У судове засідання з`явився прокурор  уповноважений представник позивача
Відповідач (скаржник) у судове засідання не з`явився, проте подав 25.06.2021 через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.
Вказане клопотання судом апеляційної інстанції задоволено.
Третя особа,  у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.
Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від скаржника через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.
Відповідно до ч. 12    ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на те, що третя особа була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), враховуючи подане клопотання відповідача про розгляд апеляційної скарги без його участі, зважаючи на відсутність від третьої особи клопотань/заяв про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, а також враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та третьої особи.

Позиція представників сторін у справі
Прокурор у судовому засіданні доводи апеляційної скарги ТОВ «Ринок-Н» заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/12762/20-без змін.
Представник позивача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги ТОВ «Ринок-Н» заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/12762/20-без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як убачається із матеріалів справи, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка, площею 2,0087 га (кадастровий номер 8000000000:78:137:0005) по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва 18.12.2014 зареєстрована на праві державної власності за державою в особі Головного управління Держземагентства у м. Києві, цільове призначення земельної ділянки - для іншого сільськогосподарського призначення.
Право постійного користування на вказану земельну ділянку зареєстровано за Державним підприємством "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" на підставі державного акта на право постійного користування від 15.07.1998 № І-КВ № 003917.
Відповідно до з акта обстеження земельної ділянки Департаменту земельних ресурсів від 21.05.2020 № 20-0254-05, складеного за результатами обстеження земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Вишгородській, 150 (кадастровий номер 8000000000:78:137:0005) в Оболонському районі м. Києва, встановлено, що вказана земельна ділянка передана в постійне користування Державному підприємству "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 21.04.1998 № 891 для ведення сільськогосподарської діяльності (державний акт від 15.07.1998 № 78-4-0006). Під час обстеження земельної ділянки (кадастровий номер 8000000000:78:137:0005) встановлено, що на частині огородженої земельної ділянки знаходяться гаражі та нежитлова будівля (три поверхи) з написом «HOTEL», на якій вказана адреса: вул. Юрія Кондратюка, 3-а. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно від 23.05.2019 № 167798309 за адресою: вул. Юрія Кондратюка, 3-а були зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" на праві власності нежитлові приміщення загальною площею 522,5 кв. м на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2012 у справі № 5011-45/16875-2012. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2014 у справі № 5011-45/16875-2012 право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" на нежитлові приміщення скасовано. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно від 25.05.2020 № 210084221 нежитлові приміщення Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" загальною площею 522,5 кв. м по вул. Юрія Кондратюка, 3-а знаходяться під арештом та відомості про право власності на них відсутні. За поданням Департаменту земельних ресурсів рішення щодо передачі зазначеної земельної ділянки для розміщення нежитлової будівлі (готелю) в оренду (власність) Київська міська рада не приймала. Вбачається порушення вимог земельного законодавства, а саме самовільне зайняття земельної ділянки для розміщення нежитлової будівлі (готелю) орієнтовною площею 0,04 га.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.2012 у справі                 № 5011-45/16875-2012 за позовом Фізичної особи-підприємця Брожини Ришард з вимогами до ТОВ "Ринок-Н" про стягнення 300 000 грн та за зустрічним позовом ТОВ "Ринок-Н" з вимогами до Фізичної особи-підприємця Брожини Ришард про визнання права власності на майно первісний позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" на користь Фізичної особи-підприємця Брожина Ришарда основний борг в сумі 300 000 грн 00 коп. та судовий збір в сумі 6 000 грн 00 коп.; зустрічний позов задоволено повністю; визнано право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" на гаражний бокс № 976, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Дегтяренка, 1, ГБК "Мінський", загальною площею 78,5 кв. м. та нежиле приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Дегтяренка, 1, літ. В, загальною площею 346,7 кв. м; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Брожина Ришарда передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" гаражний бокс № 976, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Дегтяренка, 1 ГБК "Мінський", загальною площею 78,5 кв. м. та нежиле приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Дегтяренка, 1, літ. В, загальною площею 346,7 кв. м.; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Брожина Ришарда на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" судовий збір в сумі 6 000 грн 00 коп.
На підставі вказаного рішення суду 14.05.2013 здійснено державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" приміщення площею 522, 5 кв. м. літ. В по вул. Петра Дехтяренка, 1 в м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого чайна 110711780000).
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2014 у справі № 5011-45/16875-2012 апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2012 у справі № 5011-45/16875-2012 скасовано частково та прийнято нове рішення в частині зустрічного позову. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2012 у справі № 5011-45/16875-2012 залишено без змін.
Постанова Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2014 у справі № 5011-45/16875-2012 мотивована тим, що спірне нерухоме майно не прийнято до експлуатації, будівельні роботи здійснені без дозвільної документації, у зв`язку із чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" відсутні правові підстави для визнання права власності на нього. У постанові також зазначено, що приймаючи рішення про задоволення зустрічного позову та визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" права власності на новозбудовані об`єкти - гаражний бокс № 976 площею 78,5 кв. м та нежитлове приміщення площею 346,7 кв. м, місцевим судом не було враховано, що земельна ділянка по вул. Петра Дегтяренка, 1 у м. Києві у власність чи користування Товариству з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" та фізичній особі-підприємцю Брожині Ришарду не надавалась. Місцевим судом не було враховано того, що адреса земельних ділянок, зазначених у рішенні Київради від 23.10.2003 р. (перетин вулиць Михайла Майорова та Юрія Кондратюка), є іншою, ніж адреса земельної ділянки, де розташоване спірне нерухоме майно (вул. Петра Дегтяренка, 1). Крім того, згідно з інформацією Департаменту земельних ресурсів КМДА земельну ділянку площею 23 607,29 кв. м по вул. Петра Дегтяренка, 1 у м. Києві зареєстровано за Автокооперативом лише на підставі матеріалів по встановленню зовнішніх меж земельних ділянок, які не є належним правовстановлюючим документом на землю.   Таким чином, з урахуванням приписів ст. 376 ЦК України, позивач за зустрічним позовом за відсутності правовстановлюючих документів на землю не є особою, за якою можливо визнати право на самочинно збудований об`єкт.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка від 23.05.2019 № 167798309) Державним підприємством "Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів "НДІБМВ" 12.12.2017 внесено зміни до реєстру, а саме загальну площу кв. м 346,7 змінено на загальну площу кв. м 522,5; адресу м. Київ, вул. Дехтяренка Петра, 1 змінено на м. Київ, вул. Кондратюка Юрія, 3-а.
З інформаційної довідки від 23.05.2019 № 167798309 вбачається, що право власності на нежитлове приміщення загальною площею 522,5 кв. м. на вул. Юрія Кондратюка, 3-а (готелю) залишається зареєстрованим за Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2012 у справі № 5011-45/16875-2012.
Листом від 16.03.2020 № 184/1.01-13 Державне підприємство "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" звернулося до Київської місцевої прокуратури № 5 з проханням вжити заходи прокурорського реагування, направлені на звільнення земельної ділянки від самовільних споруд та повернення її в належному стані державі та в постійне користування Державному підприємству.
Листом від 29.05.2020 № 0570202/2-9655 Департамент земельних ресурсів повідомив Київську місцеву прокуратури № 5, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" подано клопотання від 23.02.2018 № К-33385 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування готелю по вул. Юрія Кондратюка, 3-а в Оболонському районі м. Києва, за результатом розгляду якого Департамент листом від 15.03.2018 № ПНП-1250 повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" про необхідність надання додаткових документів, які станом на теперішній час не надано. Станом на час надання відповіді документи на оформлення права користування (власності) земельною ділянкою за адресою: вул. Юрія Кондратюка, 3-а в Оболонському районі м. Києва, на якій функціонує готель, від будь-яких осіб, в тому числі від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н", до Департаменту не подавались.
Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням ДФС у м. Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" згідно відомостей картки платника податків має об`єкт оподаткування, а саме: готель, розташований за адресою: вул. Юрія Кондратюка, 3-а в Оболонському районі м. Києва (дата взяття на облік - 22.11.2018).
Прокурор вказує, що Державне підприємство "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" добровільної відмови від права постійного користування земельною ділянкою не надавало, а також не надавало згоди на вилучення земельної ділянки на користь інших осіб у порядку статті 141 Земельного кодексу України.
Отже, як стверджує позивач, використання ТОВ "Ринок-Н" земельної ділянки державної форми власності площею 0,04 га для розміщення та експлуатації нерухомого чайна - готелю, без оформлення правовстановлюючих документів на землю є порушенням вимог чинного земельного законодавства.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення прокурора та позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.
Проте  оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню, а позов Оболонської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві підлягає залишену без розгляду, виходячи з наступного.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
За приписами ч.ч. 3,4   ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених   ст. 174 цього Кодексу
Відповідно до   ст. 19 Конституції України,   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України   та законами України.
Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.
Положеннями ч.ч. 1,3   ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 1-3 ч.4   ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).
У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.
Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.3 ч.1   ст. 131-1 Коституції України   щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.
Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя згідно п.3 ч.2 ст. 129 Коституції України.
Спеціальним законом, яким визначено виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, є Закон України «Про прокуратуру».
Відповідно до ч.3   ст. 23 вказаного Закону    прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Таким чином, зі змісту ч.3   ст. 23 Закону України «Про прокуратру»    вбачається, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Частиною 4   ст. 23 Закону «Про прокуратуру», зокрема, унормовано, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Відповідно до пунктів 37-40, 43-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому   ст. 23 Закону України «Про прокуратру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів   протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Таким чином, Велика Палата Верховного Суду приходить до висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
У свою чергу ч. 4 ст. 23 Зкону України «Про прокуратру»   передбачено, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.
Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
У Рішенні від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що   Конституцією України   встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Апеляційним судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом, прокурор зазначив, що використання відповідачем земельної земельної ділянки сільськогосподарського призначення  без правовстановлюючих документів та здійснення на ній самочинного будівництва порушує інтереси держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, яке у даному випадку незаконно позбавлено можливості ефективно та виключно в інтересах держави розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення, та те, що вказаним органом державної влади не вживалися заходи щодо їх повернення до державної власності, тому позов подається саме прокурором.
Із матеріалів справи, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка, площею 2,0087 га (кадастровий номер 8000000000:78:137:0005) по вул. Вишгородській, 150 в Оболонському районі м. Києва 18.12.2014 зареєстрована на праві державної власності за державою в особі   Головного управління Держземагентства у м. Києві, цільове призначення земельної ділянки -   для іншого сільськогосподарського призначення.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 № 15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, вживає відповідно до закону заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам.
Згідно з пунктом 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у м. Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 Головне управління Держгеокадастру у м. Києві є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.
Пунктом 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у м. Києві головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством; здійснює державний нагляд у сфері землеустрою; здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності тощо.
Отже, прокурор у даному випадку правильно визначив орган, уповноважений державною здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а також підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави у справі.
Апеляційним господарським судом встановлено, що:
- 23.09.2019 Перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури №5 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві із запитом вих. №42-986-19 про надання інформації в порядку   ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», в якому просив надати до 30.09.2019 інформацію та завірені належним чином завірені копії підтверджуючих документв щодо наступних питань, а саме: чи подвались на даний час будь-якими суб`єктами господарювання, фізичними особами, в тому числі ТОВ «Ринок-Н» документи  на оформленння права користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 150  (кадастровий номер 8000000000:78:137:0005); чи відомо було про факт самовільного зайняття земельної ділянки за вказаною адресою, самовільного будівництва та розміщення суб`єктами господарювання, в тому числі ТОВ «Ринок -Н», на вказаній земельній ділянці готелю; які заходи реагування вживалися з приводу виявлених порушень вимог земельного та містобудівного законодавства; чи велася претензійно-позовна робота з приводу виялених порушень;
- 23.12.2019 Перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури звернувся №5 до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві із запитом вих. №54-3601вих-20 про надання інформації в порядку   ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», в якому просив надати до 03.01.2020 інформацію та завірені належним чином завірені копії підтверджуючих документв щодо наступних питань, а саме: чи подвались на даний час будь-якими суб`єктами господарювання, фізичними особами, в тому числі ТОВ «Ринок-Н» документи  на оформленння права користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 150  (кадастровий номер 8000000000:78:137:0005); чи відомо було про факт самовільного зайняття земельної ділянки за вказаною адресою, самовільного будівництва та розміщення суб`єктами господарювання, в тому числі ТОВ «Ринок -Н», на вказаній земельній ділянці готелю; які заходи реагування вживалися з приводу виявлених порушень вимог земельного та містобудівного законодавства; чи велася претензійно-позовна робота з приводу виялених порушень;
- 14.04.2020 Перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури №5 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві із запитом вих. №54-2749вих 20 про надання інформації в порядку   ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», в якому просив у десятинний строк з дня отримання цього запиту надати інформацію які заходи реагування вживалися з приводу виявлених порушень вимог земельного та містобудівного законодавства.
- 18.05.2020 Перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури №5 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві із запитом вих. № 54 -3601 вих -20 про надання інформації в порядку   ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», в якому просив у десятинний строк з дня отримання цього запиту надати інформацію які заходи реагування вживалися з приводу виявлених порушень вимог земельного та містобудівного законодавства.
07.08.2018 заступник керівника Київської місцевої прокуратури листом за №54-5857вих- 20 повідомив Головне управління Держгеокадастру у м. Києві про намір здійснення прокуратурою представництва в суді законних інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві шляхом пред`явлення позову до ТОВ «Ринок-Н» про знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомості та повернення земельної ділянки.
Доказів надання Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві відповіді на вищевказаний лист матеріали справи не містять. 
Водночас із матеріалів справи вбачається, що 21.08.2021 (відповідно до  поштового штепелю просталеного Укрпоштою Експрес на конверті) заступник керівника Київської місцевої прокуратури звернувся №5 було подано позовну заяву до Господарського суду міста Києва.
Таким чином, не отримавши відповіді від Головного управління Держеокадастру у м. Києві заступник керівника Київської місцевої прокуратури звернувся №5 склав та подав позовну заяву, датовану 21.08.2020 , тобто через 13 дні після відправлення повідомлення позивачу, як органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних відносинах, про намір звернення до суду із даним позовом.
Отже, колегія суддів вважає, що прокурором не дотримано обов`язкової процедури, передбаченої ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якої прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.
Суд вважає, що вищевказане свідчити про те, що прокурором не була надана можливість позивачу у розумні строки відреагувати на ймовірні порушення інтересів держави, зокрема шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову, чи вчинення інших дій для вирішення ситуації або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність порушення.
Водносач суд апеляційної інстанції зазначає, що надісланні Першим заступником керівника Київської місцевої прокуратури №5  запити від 23.09.2019 вих. №42-986-19, 23.12.2019 вих. №54-3601вих-20, 14.04.2020 вих. №54-2749вих- 20 та від 18.05.2020 вих. № 54 -3601 вих - 20, оскільки ці документи за своєю природою є інформаційним запитом. За своїм змістом вищевказані запити не є повідомленням компетентного органу з констатацією факту виявлених порушень інтересів держави та необхідністю вжити відповідних заходів, а отже такий документ не може свідчити про дотримання прокуратурою порядку передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Отже, на підставі вищевикладеного судом апеляційної інстанції встановлено недотримання прокуратурою порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», як і не підтверджено підстав представництва, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивач, як компетентний орган, протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звертався, чи не мав наміру звернутися до суду із даним позовом в інтересах держави.
У той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідний уповноважений орган держави (за його наявності), виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави.
Згідно з ч. 3   ст.13 ГПК України   кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.
За змістом ч.1   ст.14 ГПК України   суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі   статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи те, що в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що прокуратурою при зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачем захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку, а також те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що Головне управління Держгеокадастру у м. Києві не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду. з відповідним позовом після відповідного повідомлення прокуратури від 07.08.2020, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недотримання   прокурором визначеної   ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»   процедури, що у будь-якому випадку свідчить про відсутність підтвердження підстав для представництва інтересів держави у суді.
Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020  у справі №912/2385/18, якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати і в таких справах виникають підстави для застосування положень п.2 ч.1 ст. 226 ГПК України.   (залишення позову без розгляду).
З огляду на викладене вище (зокрема, висновки колегії суддів щодо наявності окремої самостійної підстави для залишення позову без розгляду), судова колегія не надає оцінку та не аналізує доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 р. у справі №912/2385/18, якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати і в таких справах виникають підстави для застосування положень п.2 ч.1   ст. 226 ГПК України   (залишення позову без розгляду).
Згідно ч. 4 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;
Частиною 1   ст. 278 ГПК України    визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями   226   та   231   цього   Кодексу.
Суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано (п.2 ч.1   ст. 226 ГПК України).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу  ТОВ "Ринок-Н" слід залишити без задоволення, рішення на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/12762/20 скасувати та позов Оболонської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві залишити без розгляду на підставі п.2 ч. 1 ст. 226 ГПК України, з урахуванням положення статей 131-1 Конституції України, ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", усталеної судової практики щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, сформованої, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі                        № 587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 26.05.2020 у справі                 № 912/2385/18, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 922/708/19, від 08.12.2020 у справі № 908/1664/19.

Розподіл судових витрат
Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 226, 240, 267-270, 275, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

                                        ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок-Н" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/12762/20-  скасувати.
3. Позов Оболонської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві залишити без розгляду.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
5. Матеріали справи №910/12762/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог  ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддями - 14.07.2021.

Головуючий суддя                                                            Т.І. Разіна 

Судді                                                                                І.А. Іоннікова

                                                                                К.В. Тарасенко