Номер провадження: 33/813/765/21
Номер справи місцевого суду: 947/7491/21 
Головуючий у першій інстанції Федулеєва Ю.О.
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Стоянової Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 06 травня 2021 року в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 06 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнути судовий збір у розмірі 454 грн. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13 лютого 2021 року серії ДПР18 № 279748 13.02.2021 року в м. Одеса, по вулиці Небесної Сотні 5/6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes» (pl) НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому Законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
Не погоджуючись із вказаною постановою, 15 травня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 06 травня 2021 року та закрити провадження у справі.
В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що текст оскаржуваної постанови йому направлено не було, а про його зміст апелянт дізнався лише 17.05.2021 року після ознайомлення з матеріалами справи.
В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що: 
- у протоколі не зазначено час вчинення адміністративного правопорушення;
- апелянт стверджує, що машиною не керував та просто сидів за кермом автомобіля, який не рухався.
Судом апеляційної інстанції, з метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання КУпАПу щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, досліджено матеріали справи, з яких апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – залишити без змін.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Оскільки матеріали справи не містять доказів отримання апелянтом оскаржуваної постанови, яку було винесено за його відсутності, раніше ніж, як зазначено у апеляційній скарзі, 17 травня 2021 року апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню для забезпечення права особи на доступ до правосуддя.
Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступні обставини.
Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, повністю доведена та підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 13 лютого 2021 року серії ДПР18 № 279748 відповідно до якого 13.02.2021 року в м. Одеса, по вулиці Небесної Сотні 5/6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes» (pl) НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому Законом порядку відмовився в присутності двох свідків;
- відеозаписом, який міститься в матеріалах справи (а.с.4), з якого вбачається, що 13.02.2021 року в м. Одеса, по вулиці Небесної Сотні 5/6, водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Mercedes» (pl) НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому Законом порядку відмовився в присутності двох свідків;
-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що 13.02.2021 року їх було залучено працівниками поліції у якості свідків того, що громадянин ОСОБА_1 у їх присутності проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився (а.с.2,3).
Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що машиною він не керував та просто сидів за кермом автомобіля, який не рухався, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ознаки алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 працівниками поліції було виявлено під час складання останніми відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, через допущення ОСОБА_1 зіткнення з іншим автомобілем, який рухався попереду, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_1 протягом складання вищенаведеного протоколу усіляко заперечував свою провину у ДТП, що сталось, зазначаючи, що саме водій автомобіля, що рухався попереду спровокував ДТП, різко загальмувавши. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово зазначив, що не зміг вчасно відреагувати на ситуацію на дорозі через феєрверки, що запускали у ресторані на узбіччі у місці ДТП, які відволокли його увагу.
Також з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Київським районним судом м. Одеси 16 березня 2021 року було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, а саме за те, що останній 13.02.2021 близько 00.45 год., керуючи транспортним засобом Mercedes Benz, державний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Небесної сотні в м. Одесі, в порушення п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Nissan, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
З оскаржуваної постанови Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , приймаючи участь в розгляді справи, визнав провину у вчиненому правопорушенні, щиро розкаявся, особисто надавши пояснення, які повністю узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення, та іншими матеріалами справи.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність тверджень апелянта про те, що машиною він не керував та просто сидів за кермом автомобіля, який не рухався, як таких, що спростовуються матеріалами справи, а також судовим рішенням, що набрало законної сили.
Щодо посилань апелянта на незазначення у протоколі від 13 лютого 2021 року серії ДПР18 № 279748 13.02.2021 року точного часу вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд хоч і знаходить їх слушними, втім з огляду на наявні у справі докази, які узгоджуються між собою та містять достатньо інформації для обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, тобто у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому слід визнати, що висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, підтверджений наявними у матеріалах справи доказами.
Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення та особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП. 
Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, 

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_1 – задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 06 травня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 06 травня 2021 року в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        І.А. Артеменко