УХВАЛА        
 
29 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 401/1252/20
провадження № 61-12535ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                 Коротенка Є. В.,
 
розглянув касаційну скаргу спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на постанову Кропивницького апеляційного суду від 16 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СП ТОВ) «Світловодськпобут» про зобов`язання вчинити дії в порядку захисту прав споживача,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до СП ТОВ «Світловодськпобут», в якому просив:
-          зобов`язати відповідача зняти його з абонентського обліку та закрити абонентський рахунок;
-          заборонити відповідачу нараховувати йому заборгованість зі сплати за послуги з централізованого опалення. 
 
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 16 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Зобов`язано СП ТОВ «Світловодськпобут» зняти ОСОБА_1 з абонентського обліку та закрити абонентський рахунок.
Заборонено СП ТОВ «Світловодськпобут» нараховувати заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
У липні 2021 року СП ТОВ «Світловодськпобут» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Кропивницького апеляційного суду від 16 червня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від                04 лютого 2021 року.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.
 
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. 
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції,                              ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до                           Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу               малозначною.
 
Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом                       2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Крім того, при визначенні справи малозначною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року               № R (95) 5, згідно яких державам-членам Ради Європи необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. 
 
Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою СП ТОВ «Світловодськпобут» на постанову Кропивницького апеляційного суду від 16 червня 2021 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті             394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,
 
                                                              УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на постанову Кропивницького апеляційного суду від 16 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» про зобов`язання вчинити дії в порядку захисту прав споживача відмовити.

Судді:	В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко