ПОСТАНОВА 
іменем України

17 серпня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 399/334/18
провадження № 22-ц/4809/1096/21 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача -Публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Країна»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26 березня 2021 року у складі судді Лях М.М.,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПАТ «СК «Країна», про відшкодування матеріальних збитків.
В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що 04 січня 2013 року, рухаючись на власному автомобілі марки «Нива-Шевроле», реєстраційний № НОМЕР_1 , по маршруту Онуфріївка-Кропивницький, на виїзді з м. Олександрія Кіровоградської області в напрямку міста Знам`янка, його автомобіль на великій швидкості зіткнувся з автомобілем марки «Субару Трібека», реєстраційний № НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_3 . Пізніше, позивач дізнався, що вказаний автомобіль належить ПВКФ «Жемчуг», зареєстрованої в м. Кропивницький, а ОСОБА_3 є директором даного підприємства. Вказана ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , який не врахував дорожню ситуацію, здійснюючи маневр обгону. По даному факту він викликав працівників МВС, якими було складено протокол та порушено кримінальну справу, оскільки внаслідок ДТП було спричинено тілесні ушкодження її учасникам. Внаслідок зіткнення було пошкоджено автомобіль позивача, а саме: зовнішні пошкодження кузова, деформація кузова та деталей рульового управління і трансмісії, розбито лобове скло, дзеркало заднього виду, фари, бампер та інше. По факту ДТП було внесено відомості до ЄРДР за №1201320070000061 від 04.01.2013 та розпочато досудове розслідування. На день звернення з позовом до суду кримінальне провадження №398/4055/15–к закрито ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.09.2017 на підставі п.2 ч.1 ст.49 Кримінального кодексу України та звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.09.2017 потерпілим та цивільним позивачам роз`яснено право звернутися до суду з позовом у порядку цивільного судочинства. Ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_2 , створивши своїми неправомірними діями аварійну ситуацію, спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача було оглянуто працівниками поліції та складено відповідний протокол. Пізніше, в ході розслідування кримінальної справи автомобіль, також був оглянутий експертами та зафіксовано його пошкодження. Оскільки в результаті ДТП його автомобіль було пошкоджено не тільки ззовні, але й його ходову частину, для можливості його експлуатації позивач провів за власні кошти його частковий ремонт. Ремонт проводився на ТОВ «Автохімкомплект» м. Кременчук та ФОП ОСОБА_4 . Вартість ремонту пошкоджень ходової частини переднього мосту склав 21373,17 грн, що підтверджується касовим чеком та замовленням на проведення робіт. 23 грудня 2019 року позивачем було замовлено кошторисний рахунок про вартість відновлювальних робіт автомобіля відповідно до пошкоджень, які він отримав внаслідок ДТП, вартість яких склала 122030 грн. 
Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з  ОСОБА_2  спричинену матеріальну шкоду у розмірі 143403,17 грн.
Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позову у повному обсязі. 
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у судове засідання свого представника не направила. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. 
Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності представника третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з такого.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України. Вказана ухвала набрала законної сили 14 вересня 2017 року (т.1 а.с.3-4).
Як убачається з ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року відповідач ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що 04 січня 2013 року близько 10 години керував належним йому автомобілем ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись на 33 км автодороги Знам`янка - Луганськ - Ізварино зі сторони м. Олександрії в напрямку м. Знам`янка на території Олександрійського району Кіровоградської області, грубо порушуючи п. п. 1.4, 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, під час руху, ігноруючи вимоги безпеки дорожнього руху, проявив власну необережність і недбалість, невірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, перед початком виконання маневру обгону, не впевнився у безпеці свого виїзду на смугу зустрічного руху, а саме, що смуга, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхав на смугу зустрічного руху та почав здійснювати обгін тракторів ЮМЗ-6 АКМ, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_6 , та ЮМЗ-6 АКМ, реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_7 , котрі рухались у попутному напрямку. ОСОБА_2 , створюючи аварійну ситуацію для інших учасників дорожнього руху, під час виконання обгону, виявивши, що по зустрічній смузі руху в зустрічному йому напрямку рухається автомобіль SUBARU Tribeca, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , через власну необережність та недбалість, не врахував дорожні умови та не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та його напрямок, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню остановку та безпечно керувати автомобілем, в результаті чого, вчасно не встиг завершити виконуваний маневр (обгону), та допустив зіткнення з автомобілем SUBARU Tribeca, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , чим грубо порушив вимоги п. п. 10.1, 12.1, 14.2 (в) і (г) ПДР. Після зіткнення некерований автомобіль SUBARU Tribeca, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з транспортними засобами, котрі рухались у зустрічному йому напрямку, а саме тракторами ЮМЗ-6 АКМ, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_6 та ЮМЗ-6 АКМ, реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_7 , котрі рухались у попутному напрямку, та автомобілем СНЕVROLET NIVA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . У свою чергу, після зіткнення, некерований автомобіль ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_3 , виїхав на праве узбіччя щодо свого напрямку руху, де допустив перевертання. У результаті ДТП пасажир автомобіля SUBARU Tribeca, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі що викликали тривалий розлад здоров`я. Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. (т.1 а.с.7-8).
Відповідно до протоколу огляду автотранспорту від 04.01.2013 на автомобілі СНЕVROLET NIVA, реєстраційний номер НОМЕР_1 виявлено механічні пошкодження (т.2, а.с.149).
Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, власником СНЕVROLET NIVA, 2004 року випуску, є ОСОБА_1 (т.2, а.с.151).
Згідно з полісом №АВ/9407099 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована. Строк дії договору страхування з 06 вересня 2012 року по 05 вересня 2013 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну п`ятдесят тисяч гривень (т.1, а.с.159).
Відповідно до висновку експерта від 27 березня 2015 року №673 судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи: 1) в розглянутій дорожній обстановці належні дії водія а/м ВАЗ-21099 ОСОБА_2 регламентувались вимогами п.п. 2.3 (б), 10.1 та 14.2 (в) ПДР; 2) керуючись вимогами п.п. 2.3 (б), 10.1 та 14.2 (в) Правил дорожнього руху, тобто рухаючись в межах правої сторони проїзної частини не здійснюючи маневру обгону, водій автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_2 в дорожній остановці, що передувала ДТП, мав технічну можливість уникнути зіткнення з зустрічним автомобілем SUBARU Tribeca; 3) формально, в даній дорожній обстановці, з метою забезпечення безпеки руху, водій автомобіля SUBARU Tribeca ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно вимогам п. 12.3 ПДР; 4) фактичні дії водія автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_2 , які виразились в виїзді на смугу зустрічного руху – обумовили неминучість зіткнення для водія автомобіля SUBARU Tribeca ОСОБА_3 , тому, що будь-які односторонні його (водія Кушнір) дії по уникненню ДТП, передбачені п. 12.3 Правил (гальмування, маневр) – не виключали зіткнення. У цьому зв`язку, регламентація належних дій водія автомобіля SUBARU Tribeca ОСОБА_3 по запобіганню зіткнення з моменту об`єктивно можливого виявлення небезпеки для руху вимогами п. 12.3 Правил, з технічної точки зору – формальна; 5) результати проведеного експертного дослідження технічної можливості у водіїв запобігти настання ДТП, яка розглядається, означають, що в причинному зв`язку з фактом зіткнення транспортних засобів знаходяться невідповідні вимогам пп. 10.1 і 14.2 (в) ПДР дії водія автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_2 (т.1, а.с 33-46).
У висновку експерта від 31 липня 2015 року №9-36/9-56 Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (Питання № 23) зазначено, що відповідно до заданого у вихідних даних механізму розвитку даної дорожньо-транспортної ситуації невідповідності дії водія автомобіля ВАЗ-21099 н.з. НОМЕР_6 ОСОБА_2 вимогам п.п. 10.1 та 14.2 ПДР України з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (т. 1, а.с.47-76).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 станом на час ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Країна» за полісом від 06 вересня 2012 року №АВ/9407099 і саме на страховика законом покладено обов`язок здійснити страхове відшкодування (ліміт відповідальності).
Колегія суддів вважає такий висновок суду в цій частині правильним, проте рішення суду підлягає скасуванню з таких підстав.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно  статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 100 000 грн на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.
Відповідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.
Відповідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
У матеріалах справи міститься поліс ПрАТ «СК «Україна» №АВ/9407099 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 06 вересня 2012 року по 05 вересня 2013 року включно, за яким страхувальником є ПАТ «СК «Країна» (т.1, а.с. 159).
Тобто, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а саме станом на 04 січня 2013 року цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «СК «Країна».
Однак, позивачем ПрАТ «СК «Україна» зазначене в позові як третя особа, клопотання про заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідача заявлено не було, відповідно вимог про стягнення коштів з ПрАТ «СК «Україна» ОСОБА_1 не заявляв.
Згідно  з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково вдався до дослідження обставин справи та розгляду справи по суті, зокрема визначив розмір страхової суми за шкоду, враховуючи ту обставину, що в даній справі неналежний склад осіб.
Залишення оскаржуваного судового рішення в силі, на думку колегії суддів, призведе до перешкоджання захисту порушених прав ОСОБА_1 у випадку його звернення з позовом до належного складу осіб, зокрема до ПрАТ «СК «Україна», оскільки визначена судом сума відшкодування у розмірі 34464,02 грн позбавить позивача права доводити у подальшому визначений ним розмір матеріальних збитків у сумі 143403,17 грн.
Апеляційний суд, не вдаючись у дослідження обставин справи, приходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки ПрАТ «СК «Україна» не було притягнуто до участі у справі в якості співвідповідача.
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене зазначені порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26 березня 2021 рокускасувати та ухвалити нове.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Країна», про відшкодування матеріальних збитків відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 серпня 2021 року.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова 

В.В. Черненко