Справа № 303/2831/21

Закарпатський апеляційний суд
       
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

02.09.2021                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Стегури Н.Р., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/403/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Стегури Н.Р. на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20. 05. 2021.
       Цією постановою:
        ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , не працюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01(один) рік.
       Стягнуто з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в сумі 454,00 грн.
       З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №292831 від 30. 03. 2021 та постанови судді від 20. 05. 2021 вбачається, що 29. 03. 2021 о 23 год. 40 хв. в м. Мукачево по вул. Т. Масарика, 5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Стегура Н.І. порушують питання про скасування постанови судді Мукачівського міськрайонного суду від 20. 05. 2021 та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказують проте, що ОСОБА_1 не керував автомобілем у стан алкогольного сп`яніння, і належних та допустимих доказів, які б підтвердили протилежне у матеріалах справи немає. На момент коли працівники поліції підійшли до транспортного засобу ОСОБА_1 він перебував у нерухому стані, з вимкненим двигуном, а сам ОСОБА_1 спав у автомобілі, про що і повідомив поліцейським та, що також зафіксовано на відеозаписі з бодікамери патрульних. Ці обставини підтверджуються і наявними розбіжностями у зазначені місця складання протоколу про адміністративне правопорушення та місця вчинення правопорушення, які є різними, тобто самі працівники поліції фактично підтвердили факт перебування транспортного засобу у нерухомому стані. Також у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознаки сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 та не вказані дані про свідків, що вказує на їх відсутність при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Таким чином, наведене вказує на те, що судом не в 
-2-

повному обсязі з`ясовані обставини справи, постанова винесена з істотним порушенням вимог КУпАП, а тому підлягає скасування, як не законна.
Будучи неодноразово належним  чином повідомленим про час та місце  розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_1   на розгляд справи  щодо нього не з`явився. Останній рухом справи не цікавився, судову кореспонденцію отримував, до суду в черговий раз не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім того апеляційний суд враховує пояснення його захисника – адвоката Стегури Н.Р., яка пояснила, що ОСОБА_1 обізнаний про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення та не заперечую про її розгляд у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника – адвоката Стегури Н.Р., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скаргу задоволенню не підлягає з таких підстав.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
       Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.
       Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
       Згідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з 
-3-

використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
       Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.
       Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №292831 від 30. 03. 2021, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
       Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №292831 від 30. 03. 2021 ОСОБА_1 29. 03. 2021 о 23 год. 40 хв. в м. Мукачево по вул. Т. Масарика, 5, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою тесту № 884 від 29. 03. 2021, відповідно до яких ОСОБА_1 о 23 год. 58 хв. - 29. 03. 2021 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, проміле 2,76 %; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які засвідчили свою присутність при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер», належним чином завіреною копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3992610 від 30. 03. 2021, відповідно до якої водій ОСОБА_1 29. 03. 2021 о 23 год. 40 хв. в м. Мукачево по вул. Масарика, 5, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка розмежовує транспортні потоки, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, розпискою ОСОБА_1 від 30. 03. 2021 про факт залишення на зберігання транспортного засобу, поясненнями свідка ОСОБА_5 від 29. 03. 2021, який повідомив поліцію про керування ОСОБА_1 в стані алкогольно сп`яніння та порушення правил дорожнього руху, рапортом від 30. 03. 2021, відповідно до якого екіпажем «Жасмин 251» було отримано орієнтування від екіпажу «Жасмин 252» про те, що по вул. І. Франка, 150 в м. Мукачево рухається транспортний засіб з порушенням правил дорожнього руху та водій ймовірно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також даними, що вбачаються з відеофайлів, які містяться на наданому відділом поліції компакт-диску «DVD».
       Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
       При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.        
       Доводи апеляційної скарги про допущення працівниками поліції при оформленні матеріалів ряду порушень, в тому числі не зазначення виявлених ознак сп`яніння та даних про свідків, також є безпідставними.
       У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №292831 від 30. 03. 2021 зазначено дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові 
-4-

працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, чим скористався і останній, відмовившись від надання пояснень на підставі ст. 63 Конституції України та відмовившись від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, про що в ньому наявні відповідні відмітки.
       Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором взводу №2 роти №3 БУПП в Закарпатській області лейтенантом поліції Коштурою В.В. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.        Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №292831 від 30. 03. 2021 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.
       Доводи апеляційної скарги з про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи.         Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що наявною у справі постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 3992610 від 30. 03. 2021, відповідно до якої водій ОСОБА_1 29. 03. 2021 о 23 год. 40 хв. в м. Мукачево по вул. Масарика, 5 перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка розмежовує транспортні потоки, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також поясненнями свідка ОСОБА_5 . 
       У зв`язку з наведеним та за наявності не скасованої у встановленому законом порядку постанови про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за фактом керування ним транспортним засобом 29. 03. 2021 о 23 год. 40 хв. з порушенням п. 8.5.1 Правил дорожнього руху, суд апеляційної інстанції визнає встановленим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин встановлених судом першої інстанції при визнанні судом винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Твердження сторони захисту про те, що на момент коли працівники поліції підійшли до транспортного засобу він перебував у нерухому стані, з вимкненим двигуном, а сам ОСОБА_1 спав у автомобілі, що стверджено даними відеозапису, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне. 
       Згідно оглянутого апеляційним судом відеозапису з боді-камери поліцейського вбачається, що дійсно, відеозаписом зафіксовано момент, коли автомобіль знаходиться в нерухомому стані, за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 , однак особа, яка заявила про порушення ОСОБА_6 правил дорожнього руху – ОСОБА_5 , який в подальшому надав письмові пояснення, зазначив, що він рухався на власному автомобілі по вул. Масарика, в той час водій автомобіля марки ВАЗ 2114 з вул. Сороча, рухаючись на великій швидкості, перетнув лінію дорожньої розмітки 1.1, виїхав на узбіччя та поїхав по вул. Пряшівській. 
Весь цей час він слідував за вказаним автомобілем, водій якого зупинився на вул. І. Франка поблизу будинку № 130 та не виходив з автомобіля до приїзду працівників поліції. 
Зазначені пояснення судом обґрунтовано прийнято до уваги, оскільки особа, яка повідомила про порушення  ОСОБА_1  правил дорожнього руху, з останнім не знайома та не є зацікавленою особою в результатах розгляду справи про адміністративне 
-5-
правопорушення щодо ОСОБА_1 і в підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, а й такі не додано стороною захисту до апеляційної скарги.
       Разом з тим, згідно рапорту інспектора взводу №1 роти № 2 батальйону УПП в Закарпатській області Коштури В.В. вбачається, що 29. 03. 2021 близько 23 год. 45 хв. ним, в складі екіпажу «Жасмін 251» разом з інспектором Турянським В.Я., було отримано орієнтування від екіпажу «Жасмін 252» про те, що в м. Мукачево по вул. І. Франка рухається автомобіль марки ВАЗ 2114 н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, водій якого порушує правила дорожнього руху та ймовірно перебуває в стані сп`яніння, прибувши на місце події було виявлено заявника ОСОБА_5 , який повідомив про те, що він став свідком порушення водієм вказаного транспортного засобу правил дорожнього руху, а також те, що водій з моменту зупинки транспортного засобу знаходиться всередині автомобіля, де і було виявлено водія ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. 
       Доводи сторони захисту про неточні відомості протоколу про адміністративне правопорушення щодо місця вчинення правопорушення, хоча і мають місце, однак не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 та правильність висновків суду щодо порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України не спростовують. 
       Аналогічним чином, як такі, що не впливають на доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 є посилання захисника про неточності в часі та даті наявних на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, оскільки такі не є істотними та, в сукупності з іншими доказами у справі не ставлять під сумнів факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.        
Слід звернути увагу, що права, передбачені ст. 268 КУпАП, були у повному обсязі забезпечені ОСОБА_1 шляхом виклику його до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався в обізнаності правопорушника про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами. Реалізація зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи, однак ОСОБА_1 не скористався правом та не з`явився в судове засідання апеляційної інстанції, таким чином не виявив бажання надати власні пояснення щодо обставин вчиненого правопорушення. 
Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.
       Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.
       Також поліцейськими складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та долучено його примірник до матеріалів справи. З акту вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, за допомогою приладу «Драгер». Результат огляду на стан сп`яніння – 2,76 % проміле. З результатами проведеного огляду ОСОБА_1 погодився про що свідчить його підпис у відповідній графі, також обставини огляду, викладені у акті, своїми підписами засвідчили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Апеляційний суд враховує, що результат тесту ОСОБА_1 , проведеного працівниками поліції, а саме – 2,76 % проміле, більш ніж у 13 разів перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле) та беззаперечно вказує на перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, виключаючи можливу технічну похибку.
       Стосовно інших доводів апеляційної скарги, то вони також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       
-6-

       Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
       Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.
       З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення Правил дорожнього руху України, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
       Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.
       Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
       При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що правопорушником не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Стегури Н.Р. залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20. 05. 2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,- без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя