ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«14» липня 2021 року м. Херсон

Справа № 766/13077/17 
Провадження № 22-ц/819/1232/21 
                           
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя – доповідач)	Кузнєцової О.А.	
суддів:	Вейтас І.В.,	
  	Радченка С.В.,	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 18 лютого 2021 року у справі позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, 

ВСТАНОВИЛА:
У липні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі – ПрАТ «СК «ПЗУ «Україна») звернулося до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що між ним та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №100451 від 23.01.2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля MERCEDES BENZ E 300, д.р.н. НОМЕР_1 . 09.09.2016 року в м.Херсоні сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ 21124, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» автомобіль. За результатом настання ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, згідно якого ОСОБА_1 визнала себе винною в настанні ДТП. Відповідно до рахунка-фактури №16059 від 20.09.2016 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 12 608,88 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в зазначеному розмірі. Оскільки після виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди у розмірі 12 608,88 грн., позивач, посилаючись на ст.993 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_1 , як з особи, винної у скоєні ДТП, на свою користь завдану майнову шкоду в розмірі 12608,88 грн. та витрати на оплату судового збору.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2021 року позовні вимоги ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» завдану майнову шкоду в розмірі 12 608,88 грн. та судовий збір в сумі 1 600,00 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, а також на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Зокрема апелянт зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував та не взяв до уваги ті обставини, що під час настання ДТП цивільно-правова відповідальність її транспортного засобу була забезпечена договором цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відомості про що було внесено до відповідної графи європротоколу. Посилання позивача на ту обставину, що вона не мала полісу ОСЦВП на момент ДТП не узгоджується із самим фактом складання європротоколу, можливість складання якого передбачає обов`язкове забезпечення обох транспортних засобів договорами цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що передбачено пунктом 33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, можливе за умови, що згідно з цим договором у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Також апелянтом зазначається, що з європротоколу не вбачається, хто саме винен у здійсненні ДТП. Крім того, у разі якщо суд дійшов висновку, що на час настання ДТП один із учасників не мав полісу ОСЦВЛ, відповідно європротокол не міг бути складений, а тому європротокол, у даному випадку, не є належним та допустимим доказом у справі.
Письмових відзивів (заперечень) на скаргу до апеляційного суду не надходило.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 29 червня 2021 року ухвалено відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 400,00 грн. до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, ухвалою Херсонського апеляційного суду від 07 липня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін та проведення судового засідання.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільним процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент ДТП транспортний засіб відповідача не був забезпечений страховим полісом, обов’язок по відшкодуванню страхового відшкодування позивачу, у відповідності до ст.993 ЦК України, покладається саме на заподіювача шкоди, тобто на відповідача. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, в повній мірі дослідив і оцінив надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Як вбачається із матеріалів справи,  відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 24.01.2012 року ОСОБА_2 на праві власності належить транспортний засіб MERCEDES BENZ E 300, д.н.р. НОМЕР_1 (а.с.9).
Між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №100451 від 23.01.2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля MERCEDES BENZ E 300, д.р.н. НОМЕР_1 (а.с.7,8).
09.09.2016 року в м.Херсоні сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ 21124, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди, було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ України» автомобіль MERCEDES BENZ E 300, д.н.р. НОМЕР_1 . 
Відповідно до ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ») ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) (а.с.10).
Відповідно до рахунка-фактури №16059 від 20.09.2016 року, виданого ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля MERCEDES BENZ E 300, д.н.р. НОМЕР_1 становить 12 608,88 грн. (а.с.16)
Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 12 608,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням №46277 від 26.09.2016 року (а.с.19).
Виплата страхового відшкодування була здійснена у відповідності до умов укладеного між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №100451 від 23.01.2016 року та на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 13.09.2016 року (а.с.12-15), Акту огляду транспортного засобу від 13.09.2016 року (а.с.11), страхового акту 23.09.2016 року та розрахунку до нього (а.с.17,18). 
Із копії витягу з Централізованої бази даних МТСБУ вбачається, що за параметрами пошуку: державний номер транспортного засобу НОМЕР_2 визначити статус полісу та страховика що видав поліс не виявилось можливо (а.с. 20).
У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтями 77,78 ЦПК України передбачено, що належними і допустимими є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки в матеріалах справи відсутністі будь-які належні та достовірні докази на підтвердження того, що на момент виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована у відповідній страховій компанії і такі відомості нею не було надано до суду першої та апеляційної інстанції (страховий поліс, будь-яка інформація від страхової компаніїї тощо), та враховуючи, що постраждала особа звернулась до ПрАТ "СК"ПЗУ Україна" з заявою про відшкодування їй заподіяної шкоди у відповідності до укладеного між ними договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №100451 від 23.01.2016 року, і ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" відшкодувало їй заподіяну шкоду в розмірі 12608,88 грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки у порядку регресу суми заподіяної шкоди, як з особи, цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП не була застрахована.
Посилання апелянта на ту обставину, що суд першої інстанції не взяв до уваги того факту, що під час настання ДТП цивільно-правова відповідальність її транспортного засобу була забезпечена договором цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відомості про що було внесено до відповідної графи європротоколу, можливість складання якого передбачає обов`язкове забезпечення обох транспортних засобів договорами цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що передбачено пунктом 33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки наявна в матеріалах справи копія складеного між сторонами ДТП європротоколу має нечіткі записи, і з неї не зрозуміло, чи була застрахована на момент здійснення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 і відповідно у якій страховій компанії, а будь-яких достовіоних відомостей на підтвердження своїх посилань і заперечень проти позовних вимог апелянт, у відповідності до вищенаведених норм процесуального права, не надала.
Позивачем було виплачено страхувальнику матеріальну шкоду на підставі укладеного між ними договору страхування і відомості, які були зазначені в європротоколі, жодним чином не впливають на необхідність такої виплати у випадку ДТП у відповідності до укладеного договору.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, вони були предметом судового розгляду та додаткового правового аналізу не потребують.
Суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається
У відповідності до ст.141 ЦПК України, з огляду на відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а також зважаючи на те, що ухвалою Херсонського апеляційного суду від 29 червня 2021 року ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 400,00 грн. до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, яка остання повина була сплатити при подачі апеляційної скарги в розмірі 2 400,00 грн .
Керуючись ст.ст. 367,368,374,375,381-384,390  ЦПК України суд, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2021 року – без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2 400,00 грн.
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                      О.А.Кузнєцова 

Судді:                      І.В.Вейтас     

                                                             С.В.Радченко