УХВАЛА

01 вересня 2021 року 
Київ
справа №380/739/20
адміністративне провадження №К/9901/32452/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Ханової Р.Ф., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року 
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року 
у справі №380/739/20 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська теплоенергетична компанія" 
до Головного управління ДПС у Львівській області 
про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, -  

ВСТАНОВИВ:
30 серпня 2021 року до суду вшосте надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року у справі №380/739/20 , яка направлена до суду поштою.
Попередні касаційні скарги поверталися скаржникові ухвалами Верховного Суду від 13 січня 2021 року, 24 лютого 2021 року, 14 квітня 2021 року, 31 травня 2021 року, 22 липня 2021 року на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) як такі, що не містили підстав для касаційного оскарження судових рішень.
Скаржникові неодноразово було роз`яснено, що системний аналіз статей 328 і 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Під час перевірки вшосте поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі так і не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, а зміст касаційної скарги є майже ідентичним до касаційних скарг, які подавалися раніше. 
Відповідач посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, при цьому цитує частини другу та третю статті 353 цього Кодексу, без обґрунтування наявності підстав застосування цих норм.    
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, проте обов`язкових підстав, передбачених частиною другою і третьою статті 353 цього Кодексу, які стосуються безпосередньо цієї справи, не наведено. 
Обґрунтування ж цієї підстави аналогічно попередньо поданим касаційним скаргам зводиться до викладення обставин справи, цитування норм Податкового кодексу України з абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Суд вкотре зазначає, що якщо скаржник вважає, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
При цьому, пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року у справі №380/739/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська теплоенергетична компанія" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                             Р.Ф.Ханова