ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року

справа № 639/8406/19        

провадження № 22-ц/818/2555/21
Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Кругової С.С., Тичкової О.Ю., 
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Акціонерне товариство «Українська Залізниця» в особі виробничого підрозділу «Харківська дистанція колії» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця»

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі виробничого підрозділу «Харківська дистанція колії» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» про визнання дій неправомірними, стягнення безпідставно сплачених коштів
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця»
на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2021 року у складі судді Пашнєва В.Г., - 
в с т а н о в и в :

       У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» в особі ВП «Харківська дистанція колії» РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», в якому просила визнати дії відповідача щодо нарахування їй витрат за проживання із розрахунку за чотири ліжко-місця неправомірними, стягнути з відповідача на її користь безпідставно нарахованих та сплачених коштів у розмірі 14943,16 грн.
       Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2021 року позовні вимоги задоволені частково, з урахуванням ухвали цього ж суду від 29 березня 2021 року про виправлення описки, визнано неправомірними дії Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу «Харківська дистанція колії» регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо нарахування ОСОБА_1 витрати за проживання із розрахунку за чотири ліжко-місця. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого підрозділу «Харківська дистанція колії» регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 безпідставно нарахованих та сплачених коштів в сумі 13727 грн. 32 коп.
В апеляційній скарзі представник АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця», посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Зазначає, що сім`я ОСОБА_1 складається з двох осіб, у ордері й було зазначено право на зайняття саме двох ліжко-місць, при цьому позивачка займає кімнату 18 кв.м. На цій площі у гуртожитках розміщується чотири ліжко-місця. Згідно Примірному Положенню «Про користування гуртожитками» на площі, яку займає позивачка, може бути розміщено 3 ліжко-місця. Позивачці було здійснено перерахунок на оплату проживання у гуртожитку з чотирьох ліжко-міць на три, різниця перерахунку зарахована на оплату майбутніх платежів. Судом не надана оцінка суми перерахунку та зазначена обставина не знайшла відображення у рішенні суду.
Вказує, що суд першої інстанції помилково не застосовував до спірних правовідносин нове Положення про гуртожиток виробничого підрозділу «Харківська дистанція колії» АТ «Українська залізниця», затверджене 25.11.2019 наказом директора регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» № 519/Н, згідно якого кількість ліжко-місць в кімнатах гуртожитку становить 79.
Також, звертає увагу, що судом не було розглянуто клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху у зв`язку з несплатою позивачем судового збору.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким ОСОБА_1 не погоджується з доводами апеляційної скарги. Зазначає, що відповідач фактично визнаючи позовні вимоги в частині безпідставного нарахування витрат позивачці за чотири ліжко-місця зазначає про проведення перерахунку за січень-жовтень 2019 року з чотирьох ліжко-місць на три. Тобто фактично відповідач визнав неправомірність нарахування за не займані позивачкою ліжко-місця, однак такий перерахунок зроблено з суттєвими відхиленнями на користь відповідача.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
       Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з того, що житлове приміщення в гуртожитку ОСОБА_1 займає на підставі Ордеру на жилу площу в гуртожитку № 42 від 21.06.2019, відповідно до якого їй надано право заняття особою із сім`єю з двох осіб двох ліжко-місць в гуртожитку по АДРЕСА_1 . У фактичному користуванні позивача знаходиться 2 ліжко-місця, а розмір приміщення становить 18 кв.м. За період з січня по жовтень 2019 року відповідачем були нараховані суми плати ОСОБА_1 за гуртожиток із розрахунку за чотири ліжко-місця (з розрахунку, що в гуртожитку розміщується 100 койко-місць, відповідно до Положення «Про гуртожиток ВП «Харківська дистанція колії» регіональної філії» «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», згідно зі змістом якого у гуртожитку було 100 ліжко-місць) у загальній сумі – 29886,30 грн. Після отримання позовної заяви ОСОБА_1 відповідачем був здійснений перерахунок вартості плати за проживання у розрахунку за три ліжко-місця за період з січня по жовтень 2019 року нараховано загальну суму в розмірі 28231,85 грн.
       Суд не взяв до уваги нове Положення про гуртожиток виробничого підрозділу «Харківська дистанція колії» АТ «Українська залізниця», затверджене 25.11.2019 наказом директора регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» № 519/Н, згідно якого кількість ліжко-місць в кімнатах гуртожитку становить 79 і наведені розрахунки вартості одного ліжко-місця на підставі цього, пославшись на те, що вказане Положення не стосується періоду, щодо якого заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 . 
       Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи. 
       Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи наступне. 
        ОСОБА_1 перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем, займає посаду інженера відділу аналізу інфраструктури колійного господарства структурного підрозділу «Харківський центр діагностики залізничної інфраструктури» АТ «Укрзалізниця» на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника а переведенням ВП «Харківська дистанція колії» РФ «Південна залізниця», відповідно до Наказу від 05.02.2019 № 63/ос (том 1 а.с. 38-42).
       Позивачу видано Ордер на жилу площу в гуртожитку № 42 від 21.06.2019, відповідно до якого на підставі Спільної постанови керівництва служби та керівництва профспілки служби від 21.06.2019 № 6 ОСОБА_1 надано право заняття із сім`єю з двох осіб двох ліжко-місць в гуртожитку по АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 10, 24).
       На підставі вказаного ордеру ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вселилася до гуртожитку по АДРЕСА_1 , постійно проживає та зареєстрована за вказаною адресою до теперішнього часу, займає окреме приміщення площею 18 кв.м., у фактичному користуванні позивача знаходиться 2 ліжко-місця (том 1 а.с. 11, 43).
       За період з січня по жовтень 2019 року відповідачем були нараховано, а позивачем сплачено оплату за гуртожиток із розрахунку за чотири ліжко-місця (з розрахунку, що в гуртожитку розміщується 100 койко-місць), а саме: за січень – 1470, 64 грн.; за лютий – 2393, 20 грн.; за березень 4842,96 грн.; за квітень – 4549, 40 грн.; за травень – 3021, 28 грн.; за червень – 3195, 64 грн.; за липень – 3018,72 грн.; за серпень – 2527, 12 грн.; за вересень – 2148, 88 грн.; за жовтень – 2718, 47 грн., а всього – 29886,30 грн. (том 1 а.с. 25- 29).
       Станом на час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем був здійснений перерахунок вартості плати за проживання у розрахунку за три ліжко-місця за період з січня по жовтень 2019 року з посиланням на п.3 Примірного Положення «Про користування гуртожитками» щодо мінімальної норми житлової площі на одну особу (6 м.кв.), а саме були нараховані наступні суми: січень – 1255,02 грн.; лютий – 2272, 02 грн.; березень – 4597, 73 грн.; квітень – 4319, 03 грн.; травень – 2868, 29 грн.; червень – 3033, 86 грн.; липень – 2865, 89 грн.; серпень – 2399,13 грн.; вересень – 2040, 05 грн.; жовтень – 2580, 82 грн., а загалом – 28231,85 грн.         
       Виявлена різниця у розмірі 1654,45 грн. зарахована в рахунок майбутніх платежів.
       Відповідно до частини другої статті 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Відповідно до статті 129 ЖК України на підставі  рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.
       Основні засади організаційних,господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
       Відповідно дост.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо.
       Статтею 66 ЖК України встановлено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Відповідно до ст. 67 ЖК України, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно положень ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
       Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування житловим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строк внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату ї плату за комунальні послуги.
       Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України № 2189-УІІІ передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а пунктом 5 частини 3 тієї ж статі Закону передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
       Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 в редакції від 14.01.2009 року і ст. ст. 20, 21 Закону України від 24.06.2004р. «Про житлово- комунальні послуги», відповідно до яких власник або споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше.
       Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
       Пунктом 1 частини 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
       Протягом періоду часу з січня по жовтень 2019 року, діяло Примірне Положення «Про користування гуртожитками», затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 № 498, яке визначає порядок користування гуртожитками: жилою площею, жилими та іншими приміщеннями в них. Дія цього Положення поширюється на всі гуртожитки незалежно від форми власності.
       Відповідно до п. 3 Положення жила площа в гуртожитках надається у вигляді окремого жилого приміщення для відособленого користування однієї особи чи сім`ї; у вигляді ліжко-місця для проживання одиноких осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах. Розмір жилої площі, що надається в гуртожитку, не може бути менше ніж 6 кв. метрів на одну особу.
       Відповідно до п. 6 Положення на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає особі ордер за формою згідно з додатком, який є єдиним документом, що підтверджує право вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Під час одержання ордера пред`являються документи, що посвідчують особу наймача та всіх членів сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, - свідоцтва про народження), включених до ордера. Ордер зберігається у особи, яка вселяється на жилу площу в гуртожитку, протягом усього строку її проживання у гуртожитку.
       Пунктом 7 вказаного положення закріплено, що користування жилою площею здійснюється у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера.
       Наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку обов`язані зокрема своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом (п. 11 Положення).
       Згідно п. 15 Положення особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).
       02 січня 2019 року начальником Харківської дистанції колії РФ «Південна залізниця» AT «Укрзалізниця» було затверджене «Положення про гуртожиток Харківської дистанції колії», яке регламентує порядок надання жилої площі в гуртожитку Харківської дистанції колії ( АДРЕСА_1 ), порядок користування гуртожитком, його утримання, права, обов`язки та відповідальність проживаючих осіб. За вказаним Положенням у гуртожитку розташовано 100 ліжко-місць. 
       Так, згідно п.п. 2.2, 2.4 п. 2 вказаного «Положення про гуртожиток Харківської дистанції колії» вселення в гуртожиток проводиться в установленому порядку завідуючим гуртожитком або працівником, який його заміщує, на підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету Харківської дистанції колії. Завідуючий гуртожитком вказує тому, хто вселяється в гуртожиток, яка жила площа йому надана, видає необхідний  інвентар, постільні речі, перепустку на право входу в гуртожиток.
       Згідно п.п. 3.3 п. 3 «Положення про гуртожиток Харківської дистанції колії» особи, що проживають у гуртожитку, зобов`язані зокрема своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги. 
       Відповідно до п.п. 3.7. п. 3 «Положення про гуртожиток Харківської дистанції колії» переселення в разі необхідності громадян з одного жилого приміщення в інше в даному гуртожитку проводиться за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та профспілкового комітету.
       Пунктами 5.1, 5.2 п. 5 «Положення про гуртожиток Харківської дистанції колії» плата за користування жилою площею в гуртожитку вноситься не пізніше 10-го числа наступного за оплачуваним місяця. Вартість оплати ОСОБА_3 -місця затверджується начальником Харківської дистанції колії за розрахунком щомісячних калькуляцій експлуатації гуртожитку і є підставою для щомісячної оплати за проживання в гуртожитку.
       Розрахована відповідачем на підставі аналітичного обліку за попередній місяць вартість одного койко-місця у період з січня 2091 року по жовтень 2019 року, за умови розташування 100 койко-місць у гуртожитку складала: січень – 975, 58 грн.; лютий – 598, 30 грн.; березень – 1210,74 грн.; квітень – 1137, 34 грн.; травень – 755, 32 грн.; червень – 798, 92 грн.; липень – 754, 68 грн.; серпень – 631, 77 грн.; вересень – 537, 21 грн.; жовтень – 649, 62 грн. (а.с. 74-83).
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав застосовувати до спірних правовідносини Положення про гуртожиток виробничого підрозділу «Харківська дистанція колії» АТ «Українська залізниця», затверджене 25.11.2019 наказом директора регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» № 519/Н, на підставі якого розраховано вартість одного ліжко-місця виходячи з їх кількості у гуртожитку – 79, оскільки час затвердження вказаного положення виходить за межі позовних вимог.
       Виходячи з того, що вартість проживання у гуртожитку розраховується відповідно до зайнятих койко-місць, колегія суддів не вбачає підстав для покладення на споживача обов`язку оплати додаткових койко-місць, які можуть бути розташовані на наданій йому житловій площі.
Відповідачем не надано доказів зайняття позивачем ОСОБА_1 третього койко-місця, у зв`язку з чим суд вважає безпідставним стягнення з позивача його вартості.
       Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
       Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.         Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Виходячи з вартості плати за проживання у розрахунку за два ліжко-місця за період з січня по жовтень 2019 року, загальна вартість оплати за проживання у гуртожитку ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_2 становить 16159,00 грн., з яких: за січень – 1951,16 грн.; за лютий – 1196,60 грн.; за березень – 2421,48 грн.; за квітень – 2274,70 грн.; за травень – 1510,64 грн.; за червень – 1597,82 грн.; за липень – 1509,36 грн.; за серпень – 1263,56 грн.; за вересень – 1074,44 грн.; за жовтень – 1359,24 грн.
       Отже, різниця між сплаченою позивачем сумою та належною до сплати сумою становить 13727,32 грн. (29886,32 грн. – 16159,00 грн. = 13727,32 грн.).
       Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
       Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
       Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
       У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
       За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
       Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
       За таких обставин, колегія суддів вважає достатніми підстави для зобов`язання відповідача повернути позивачу безпідставно набуті кошти в сумі 13727,32 грн.
       Що стосується доводів апеляційної скарги щодо нерозглянутого судом клопотання про залишення позовної заяви без руху, колегія суддів зазначає, що вказане не є підставою для скасування вірного по суті рішення.
       Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.
Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так як апеляційні скарги залишаються без задоволення, то судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України між сторонами не розподіляються.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2021 року - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:                                                                   О.В. Маміна 

Судді                                                                         С.С.Кругова                                                  О.Ю.Тичкова