Ухвала
Іменем України
 
12 серпня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 752/7475/21
провадження № 61-12781ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника Українсько-Швейцарського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВЕРМУТ+КО» - Луцького Михайла Ігоровича на постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року про забезпечення позову до подання позовної заяви Українсько-Швейцарського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВЕРМУТ+КО»до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни, заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Перепелиці Артема Володимировича, третя особа - державне підприємство «Сетам»,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2021 року Українсько-Швейцарське спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВЕРМУТ+КО» (далі - Українсько-Швейцарське СП у формі ТОВ«УКРВЕРМУТ+КО») звернулося до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви та просило: заборонити будь-яким державним реєстраторам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії (державна реєстрація права власності, державна реєстрація припинення права власності, та інших речових прав, у тому числі, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) стосовно об`єкта нерухомого майна, а саме: приміщення, № 1 по № 8 (група приміщень № 66), реєстраційний номер нерухомого майна 399882280000, нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні, загальною площею 234 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити державним виконавцям, а також будь-яким особам, уповноваженим на вчинення виконавчих дій у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, але не виключно заступнику начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Перепелиці А. В. вчиняти будь-які дії, спрямовані на реалізацію об`єкта нерухомого майна, а саме: приміщення, № 1 по № 8 (група приміщень № 66), реєстраційний номер нерухомого майна 399882280000, нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні, загальною площею 234 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, але не виключно при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 61791586 на виконання виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року № 372/1267/14-ц та виконавчих листів Шевченківського районного суду міста Львова від 03 квітня 2017 року № 466/4507/15-ц; заборонити Державному підприємству «Сетам» вчиняти будь-які дії щодо реалізації об`єкта нерухомого майна, а саме: приміщення, № 1 по № 8 (група приміщень № 66), реєстраційний номер нерухомого майна 399882280000, нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні, загальною площею 234 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, але не виключно при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 61791586 на виконання виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року № 372/1267/14-ц та виконавчих листів Шевченківського районного суду міста Львова від 03 квітня 2017 року № 466/4507/15-ц.
 
Заява обґрунтована тим, що заявник є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 234 кв. м. На момент звернення із цією заявою триває судовий спір щодо законності набуття заявником права власності на цей об`єкт нерухомості через непогашену заборгованість попереднього власника ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 . У межах виконавчого провадження щодо стягненню вказаної заборгованості з попереднього власника ОСОБА_2 суд задовольнив клопотання державного виконавця про звернення стягнення (реалізацію) на об`єкт нерухомості позивача. Надалі, державний виконавець провів опис та арештував об`єкт позивача, призначив суб`єкта оцінки об`єкта нерухомості з метою подальшого його продажу в рахунок заборгованості попереднього власника (боржника у виконавчому провадженні) ОСОБА_2 . Заявник вважав протиправними та незаконними дії державного виконавця щодо опису нерухомого майна та накладення арешту на нього, призначення суб`єкта оцінки з огляду на порушення порядку черговості реалізації майна боржника ОСОБА_2 . Державний виконавець протягом декількох років ігнорував інше майно колишнього власника, яке підлягало першочерговій реалізації, у процесі реалізації майна боржника. Відтак, починаючи з 2015 року державним виконавцем не вчинено жодних дій для стягнення заборгованості з колишнього власника ОСОБА_2 , яке безспірно йому належить на праві власності, та яке підлягало першочерговій реалізації. Зазначене порушує положення цивільного законодавства щодо захисту права власності та Закон України «Про виконавче провадження» щодо реалізації майна боржника. Заявник має намір звернутися із позовом про визнання протиправним рішення державного реєстратора про припинення запису про право власності на спірний об`єкт нерухомості; визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанов про опис та арешт майна, а також призначення суб`єкта оцінки щодо об`єкта нерухомості; визнання протиправними дій державного виконавця, спрямованих на реалізацію об`єкта нерухомості; усунення перешкод у володінні та розпорядженні об`єктом нерухомості. За таких обставин, заявник вважає за необхідне до подачі позовної заяви звернутися до суду із цією заявою про забезпечення такого майбутнього позову шляхом унеможливлення реалізації спірного об`єкта нерухомості в рамках виконавчого провадження та вчинення відповідних реєстраційних дій з метою ефективного судового захисту порушеного права у процесі оскарження виконавчих дій щодо реалізації об`єкта, а, відтак, забезпечення можливості на виконання судового рішення.
 
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 березня 2021 року заяву Українсько-Швейцарського СП у формі ТОВ «УКРВЕРМУТ+КО» задоволено. 
 
Постановою Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , до якої приєднався відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області задоволено. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року скасовано та прийнято постанову. У задоволенні заяви Українсько-Швейцарського СП у формі ТОВ «УКРВЕРМУТ+КО» про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовлено.
 
30 липня 2021 року Українсько-Швейцарського СП у формі ТОВ «УКРВЕРМУТ+КО» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року, в якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі. 
 
Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.
 
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду апеляційному порядку;
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Судами встановлено, що об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 до набуття його у власність Українсько-Швейцарським СП у формі ТОВ «УКРВЕРМУТ+КО» належав ОСОБА_2 , який є боржником у зведеному виконавчому провадженні.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року визнано недійсним договір купівлі-продажу від 09 серпня 2017 року, укладений між ОСОБА_2 та Українсько-Швейцарським СП у формі ТОВ «УКРВЕРМУТ+КО», який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васильєвою Н. І. та зареєстрований в реєстрі за № 1239. Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Н. І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09 серпня 2017 року, індексний номер: 36547318 про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення № 1 по № 8 (групи приміщень № 66) - літ. «А», загальною площею 234 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , за Українсько-Швейцарським СП у формі ТОВ «УКРВЕРМУТ+КО».
 
На примусовому виконанні відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області перебуває зведене виконавче провадження № 61791586 на виконання виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року № 372/1267/14-ц та виконавчих листів Шевченківського районного суду міста Львова від 03 квітня 2017 року № 466/4507/15-ц.
 
У межах зазначених виконавчих проваджень для виконання судових рішень, які набули законної сили, державному виконавцю ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04 березня 2021 року надано дозвіл на звернення стягнення (реалізацію) на нежитлові приміщення № 1 по № 8 (групи приміщень № 66) - літ. «А», загальною площею 234 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , які у подальшому передані на публічні торги.
 
У заяві про забезпечення позову Українсько-Швейцарського СП у формі ТОВ «УКРВЕРМУТ+КО»просило суд заборонити будь-яким державним реєстраторам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно об`єкта нерухомого майна, а саме: приміщення, № 1 по № 8 (група приміщень № 66), за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити державним виконавцям, а також будь-яким особам, уповноваженим на вчинення виконавчих дій у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, але не виключно заступнику начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Перепелиці А. В. вчиняти будь-які дії, спрямовані на реалізацію об`єкта нерухомого майна, а саме: приміщення, № 1 по № 8, за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, але не виключно при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 61791586 на виконання виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року № 372/1267/14-ц та виконавчих листів Шевченківського районного суду міста Львова від 03 квітня 2017 року № 466/4507/15-ц; заборонити Державному підприємству «Сетам» вчиняти будь-які дії щодо реалізації об`єкта нерухомого майна, а саме: приміщення, № 1 по № 8 (група приміщень № 66), за адресою: вул. Саксаганського, 44 у м. Києві, зокрема, але не виключно при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 61791586 на виконання виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року № 372/1267/14-ц та виконавчих листів Шевченківського районного суду міста Львова від 03 квітня 2017 року № 466/4507/15-ц.
 
Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України видами забезпечення позову є забороною вчиняти певні дії.
 
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
 
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.
 
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
 
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.
 
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
 
Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.
 
За встановленими у справі обставинами заявник не є власником майна - нежитлових приміщень № 1 по № 8 (групи приміщень № 66) - літ. «А», загальною площею 234 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якого просив забезпечити позов. 
 
Наведене також підтверджується ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04 березня 2021 року у справі № 372/1267/14-ц, яким державному виконавцю у межах виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості із боржника ( ОСОБА_2 ) надано дозвіл на звернення стягнення зазначеного майна, яке у подальшому передано на публічні торги. 
 
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Українсько-Швейцарського СП у формі ТОВ «УКРВЕРМУТ+КО» про забезпечення позову, оскільки заявлені заходи забезпечення позову передбачають неможливість державному виконавцю вчиняти будь-які дії щодо спірного майна у межах відкритого виконавчого провадження, що призведе до зупинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що є неприпустимим. 
 
Отже, обраний Українсько-Швейцарським СП у формі ТОВ «УКРВЕРМУТ+КО» спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства.
 
Водночас, суд апеляційної інстанції помилково послався на те, що суд першої інстанції порушив вимоги частини одинадцятої статті 150 ЦПК України.
 
Відповідно до наведеної норми не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.
 
Зі змісту ухвали Обухівського районного суду Київської області від 04 березня 2021 року у справі № 372/1267/14-ц вбачається, що на примусовому виконанні перебуває заведене виконавче провадження № 61791586 з примусового виконання:
 
- виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 27 липня 2011 року № 01-04/09 у розмірі 6 441 710,89 грн; 
- виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 4 047 865,22 грн, з яких: 3 761 959,15 грн - сума інфляційного збільшення суми боргу, 285 906,07 грн - сума 3 процентів річних;
 
Отже, у спірних правовідносинах між сторонами ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) виникли приватні правовідносини, зокрема у зв`язку із порушенням виконання боржником договору позики, у зв`язку із чим ухвалою суду державному виконавцю у межах виконавчого провадження надано дозвіл на звернення стягнення на майно, право власності на яке не зареєстровано за боржником ОСОБА_2 в установленому законом порядку, та яке у подальшому передано на торги.
 
Продаж майна, яке є приватною власністю боржника, на торгах під час проведення виконавчого провадження, не є публічною конкурсною процедурою, на яку поширюються вимоги частини одинадцятої статті 150 ЦПК України. 
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про застосування у цій справівимог частини одинадцятої статті 150 ЦПК України як підстави для відмови у задоволенні заяви Українсько-Швейцарського СП у формі ТОВ «УКРВЕРМУТ+КО» про забезпечення позову. 
 
Разом з цим, Верховний Суд зазначає, що наведене не вплинуло на правильність вирішення апеляційним судом заяви про забезпечення позову по суті, оскільки апеляційним судом правильно вказано на неможливість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, ухваленого в іншій справі.
 
Доводи касаційної скарги про те, що заявник має обґрунтований інтерес щодо спірного майна, стосовно якого триває судовий спір, боржнику ( ОСОБА_2 ) на праві власності належить інше майно, на яке можу бути звернуто стягнення, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, оскільки наведені обставини не можуть бути підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову, які будуть мати своїм наслідком зупинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що у будь-якому випадку є неприпустимим.
 
Верховним Судом також враховано, що відповідно до вимог частини четвертої статті 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.
 
Станом на момент постановлення цієї ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості про пред`явлення Українсько-Швейцарським СП у формі ТОВ «УКРВЕРМУТ+КО» позову щодо спірного майна. 
 
Отже, доводи касаційної скарги є необґрунтованими, а тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Українсько-Швейцарського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВЕРМУТ+КО»- Луцького Михайла Ігоровича на постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2021 року про забезпечення позову до подання позовної заяви Українсько-Швейцарського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВЕРМУТ+КО»до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни, заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Перепелиці Артема Володимировича, третя особа - державне підприємство «Сетам»відмовити. 
 
Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особам, які подали касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     В. В. Яремко