ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/13060/20	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року (суддя Захарчук-Борисенко Н.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 16.11.2020 року) у адміністративній справі №160/13060/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, суд, - 

в с т а н о в и в:
          У жовтні 2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач), в якому просив визнати протиправною відмову відповідача, оформлену листом від 17.09.2020 року №0400-0305-8/82451 щодо не призначення йому пенсії за вислугою років та зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за вислугою років незалежно від віку згідно п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення із заявою про призначення пенсії з 30.08.2020 року.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від   16.11.2020 року позовні вимоги задоволено.
          З рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом порушено норми матеріального права, а саме неправильно застосовано п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яким передбачено, що на призначення пенсії за вислугу років мають право працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення за наявності спеціального стажу роботи за переліком, передбаченим  Кабінетом Міністрів України, станом на 01.10.2017 року, з поміж іншого з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року – не менше 26 років 06 місяців. Пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції змін Закону №2148) збережено право на пенсію за вислугою років для осіб, які на день набрання чинності законом України №2148 (11.10.2017 року) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугою років, передбачений статтями 52, 54. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а пенсія призначається за їх зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2019 від 04.06.2019 року було визнано неконституційними положення ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції законів №213-VІІІ та №911-VІІІ. Статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до внесення змін було передбачено, що працівники охорони здоров`я незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який           визнається Кабінетом Міністрів України, станом  з 01.04.2019 року по 31.03.2020 року – не менше 27 років 06 місяців. Апелянт зазначав, що п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачені окремі категорії працівників, які мають право на пенсію за вислугу років, а саме працівники здоров`я після досягнення 55 років і за наявності спеціального стаж роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, право на пенсію за вислугою років мають працівники закладів охорони здоров`я незалежно від віку за наявності вислуги років до 11.10.2017 року – не менше 26 років 06 місяців. За документами, наданими для призначення пенсії, стаж роботи ОСОБА_1 працівника здоров`я станом на 11.10.2017 року складає 25 років 02 місяці 10 днів, з цих підстав листом від 17.09.2020 року №0400-0305-8/82451 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років згідно п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», додавши до неї перелік необхідних для цього документів, яке листом від 17.09.2020 року №0400-0305-8/82451 відмовило у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме:  станом на 11.10.2017 року стаж складає 25 років 2 місяці 10 днів, що є недостатнім для визначення права на даний вид пенсійного забезпечення, позаяк такий стаж має становити не менше 26 років 06 місяців. Суд зазначав, що відповідно до п.2-1 Перехідних положень Закону N 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Абзацами 1, 2 п.16 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», в редакції Закону №2148, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію мають працівники охорони здоров`я після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 по 31.03.2016 - не менше 25 років 6 місяців; з 01.04.2016 по 31.03.2017 - не менше 26 років; з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців; з 01.04.2018 по 31.03.2019 - не менше 27 років; з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців; з 01.04.2020 по 31.03.2021 - не менше 28 років. До досягнення віку, встановленого абз. 1 п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я, які в період до 01.01.2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з ІНФОРМАЦІЯ_1 по ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 50 років 6 місяців - які народилися з 01.07.1966 по 31.12.1966; 51 рік - які народилися з 01.01.1967 по 30.06.1967; 51 рік 6 місяців - які народилися з 01.07.1967 по 31.12.1967; 52 роки - які народилися з 01.01.1968 по 30.06.1968; 52 роки 6 місяців - які народилися з 01.07.1968 по 31.12.1968; 53 роки - які народилися з 01.01.1969 по 30.06.1969; 53 роки 6 місяців - які народилися з 01.07.1969 по 31.12.1969; 54 роки - які народилися з 01.01.1970 по 30.06.1970; 54 роки 6 місяців - які народилися з 01.07.1969 по 31.12.1970; 55 років - які народилися з 01.01.1971. Проте, 04.06.2019 року Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та втратили чинність з дня ухвалення цього Рішення. Суд зазначав, що п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 та від 24.12.2015 року № 911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» передбачалось, що  право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, тобто особа, яка станом на момент звернення до Пенсійного органу має від 25 до 30 років спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, така особа має право на призначення пенсії за вислугу років, незалежно від її віку. Суд зазначав, що пенсійним органом не заперечувалось, що робота позивача на посаді медичної сестри віднесена згідно з переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909. Суд зазначив, що згідно довідки від 25.08.2020 року №01-02/855, виданої Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1», а також трудової книжки вбачається, що стаж роботи на посаді медичної сестри  за період з 01.08.1992 року по 16.08.2020 року складає 28 років 0 місяців 16 днів. Суд врахував, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 30.08.2020 року, а тому пенсійний орган повинен був застосовувати положення п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в первісній редакції, яка визначає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. Суд зазначив, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» в частині встановлення цією постановою необхідності, в даному випадку, не менше 26 років 6 місяців спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не можуть бути застосовані відповідно до визнання неконституційними змін до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Матеріалами встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 30.08.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 17.09.2020 року  листом №0400-0305-8/82451 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме: станом на 11.10.2017 року стаж складає 25 років 2 місяці 10 днів, що є недостатнім для визначення права на даний вид пенсійного забезпечення, так як необхідний          стаж для призначення пенсії за вислугу років відповідно п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути не менше 26 років 6 місяців. 
Встановлено, що ОСОБА_1 надав трудову книжку та довідку Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» від 25.08.2020 року №01-02/855, згідно яких ОСОБА_1 працював у 1-міській поліклініці міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області на посаді медичної сестри з масажу фізіотерапевтичного відділення з 01.08.1992 року (наказ №303-к від 01.08.1992року), з 01.10.1998 року переведено в тій же посаді в госпрозрахунковий кабінет масажу (наказ №182-к від 01.10.1998 року); з 20.01.1999 року  переведений в тій же посаді в фізіотерапевтичне відділення (наказ №13-к від 20.01.1999 року); з 30.11.2011 року звільнено по переводу до КЗОЗ «ЦПМСД №1» (наказ №278-о від 24.11.2011 року) та 01.12.2011 року прийнято по переводу до КЗОЗ «ЦПМСД №1» на посаду сестри медичної із масажу фізіотерапевтичної служби (наказ №03-о від 01.12.2011 року).; звільнено 16.08.2020 року (наказ №310-ос від 14.0.2020 року); стаж роботи за період з 01.08.1992 року по 16.08.2020 року складає 28 років 0 місяців 16 днів.
Відповідно до п.2-1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день набрання чинності Законом України від 03.10.2017 року №2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (набув чинності 11.10.2017 року) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції станом на 11.10.2017 року) право на пенсію мають працівники охорони здоров`я після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 по 31.03.2016 - не менше 25 років 6 місяців; з 01.04.2016 по 31.03.2017 - не менше 26 років; з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців; з 01.04.2018 по 31.03.2019 - не менше 27 років; з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців; з 01.04.2020 по 31.03.2021 - не менше 28 років. До досягнення віку, встановленого абз. 1 п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 01.01.2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з ІНФОРМАЦІЯ_1 по ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 50 років 6 місяців - які народилися з 01.07.1966 по 31.12.1966; 51 рік - які народилися з 01.01.1967 по 30.06.1967; 51 рік 6 місяців - які народилися з 01.07.1967 по 31.12.1967; 52 роки - які народилися з 01.01.1968 по 30.06.1968; 52 роки 6 місяців - які народилися з 01.07.1968 по 31.12.1968; 53 роки - які народилися з 01.01.1969 по 30.06.1969; 53 роки 6 місяців - які народилися з 01.07.1969 по 31.12.1969; 54 роки - які народилися з 01.01.1970 по 30.06.1970; 54 роки 6 місяців - які народилися з 01.07.1969 по 31.12.1970; 55 років - які народилися з 01.01.1971.
Пункт «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» був змінений та доповнений вище вказаною редакцією Законом України від 24.12.2015 року №911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».
Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 року №2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» ст.54, ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII та втратили чинність з 04.06.2019 року.
Отже, з 04.06.2019 року пункт «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має застосовуватися в редакції, яка була до внесення змін і доповнень законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII.
В редакції до внесення змін і доповнень Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII (набрав чинності 01.01.2016 року) п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мав редакцію: працівники охорони здоров`я незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема з 01.04.2020 року по 31.03.2021 року - не менше 28 років.
Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років відноситься посада середнього медичного персоналу, який працює в лікарняних закладах.
Відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.03.2002 №117 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) посада сестра медична відноситься до посади середнього медичного персоналу.
Відповідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» від 25.08.2020 року №01-02/855, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді сестри медичної із масажу за період з 01.08.1992 року по 16.08.2020 року складає 28 років 0 місяців 16 днів, тобто є достатнім для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про неможливість застосування положення постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» в частині встановлення цією постановою необхідності досягнення 55 років та відповідного спеціального стажу, оскільки зміни, які встановлювали ці умови для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» були визнані неконституційними та втратили чинність з 04.06.2019 року; в той час Закон України «Про пенсійне забезпечення» має вищу юридичну силу порівняно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 та остання має застосовуватися в редакції, яка не суперечить цьому Закону.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте  додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 322 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року у адміністративній справі №160/13060/20 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова