УХВАЛА

27 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/10425/20
адміністративне провадження № К/9901/26330/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської  О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу Державної організації "Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ" на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2021 року в справі № 160/10425/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної організації "Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ", за участю третьої особи - Національної поліції України, - про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на навчанні, стягнення грошового забезпечення, середнього заробітку, зміни дати та формулювання звільнення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Державної організації "Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ" (далі - ДО "Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ"), за участю третьої особи - Національної поліції України, у якому просив:
- визнати протиправним і скасувати наказ від 15 липня 2020 року №114 о/с про відрахування полковника поліції ОСОБА_1 - докторанта денної форми навчання відділу докторантури та аспірантури, направлення у розпорядження Національної поліції України та звільнення з посади доцента кафедри загальноправових дисциплін юридичного факультету за внутрішнім сумісництвом на 0,5 ставки згідно з пунктом 1 статті 36 КЗпП України 14 липня 2020 року;
- поновити на денну форму навчання відділу докторантури та аспірантури зі спеціальності 081 «Право», 12.00.07 адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право по кафедрі адміністративного права, процесу та адміністративної діяльності Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ;
- стягнути середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу як докторанта денної форми навчання відділу докторантури та аспірантури (стипендію), та як доцента кафедри загальноправових дисциплін юридичного факультету (грошове забезпечення);
- змінити дату звільнення з посади доцента кафедри загальноправових дисциплін юридичного факультету з 15 липня 2020 року на 31 серпня 2020 року, а також змінити формулювання підстави звільнення з пункту 1 статті 36 КЗпП України «за згодою сторін» на пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України «в зв`язку із закінченням строку трудового договору»;
- стягнути моральну шкоду в розмірі 100000 грн, а також понесені судові витрати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування наказу від 15 липня 2020 року №114 о/с у частині звільнення позивача з посади доцента кафедри загальноправових дисциплін юридичного факультету за внутрішнім сумісництвом на 0,5 ставки згідно з пунктом 1 статті 36 КЗпП України 14 липня 2020 року, стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу як доцента кафедри загальноправових дисциплін юридичного факультету (грошове забезпечення), а також зміни дати та формулювання підстави звільнення з пункту 1 статті 36 КЗпП України «за згодою сторін» на пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України «в зв`язку із закінченням строку трудового договору».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2021 року, позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано наказ Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 15 липня 2020 року №114 о/с в частині відрахування полковника поліції ОСОБА_1 - докторанта денної форми навчання відділу докторантури та аспірантури у зв`язку із закінченням терміну навчання та направлення у розпорядження Національної поліції України; 
- у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2021 року касаційну скаргу                                       ДО "Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ" на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2021 року в справі                                    №160/10425/20 повернуто особі, яка її подала.
15 липня 2021 року до Суду вдруге надіслано касаційну скаргу                                                 ДО "Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ" на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2021 року в справі                    № 160/10425/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправним і скасування наказу про відрахування, направлення у розпорядження Національної поліції України та звільнення з посади; поновлення на денній формі навчання відділу докторантури та аспірантури зі спеціальності 081 «Право», 12.00.07 адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право по кафедрі адміністративного права, процесу та адміністративної діяльності Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ; стягнення середнього заробітку (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу як докторанта денної форми навчання відділу докторантури та аспірантури (стипендію), та як доцента кафедри загальноправових дисциплін юридичного факультету (грошове забезпечення); зміна звільнення з посади доцента кафедри загальноправових дисциплін юридичного факультету з 15 липня 2020 року на                     31 серпня 2020 року, а також зміна формулювання підстави звільнення з пункту                  1 статті 36 КЗпП України «за згодою сторін» на пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України «в зв`язку із закінченням строку трудового договору»; стягнення моральної шкоди.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті                     12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України "Про запобігання корупції" (у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі), суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
Водночас передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі незначної складності, Судом не встановлені та скаржник на такі не посилається.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Підставою перегляду оскаржуваного судового рішення скаржник зазначає, що воно оскаржується з підстави, передбаченої частиною другою статті 353 цього Кодексу, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази.
Водночас скаржник, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судових рішень, не зазначає які саме докази не були досліджені судом, тоді як відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень (а отже, і підставою для касаційного оскарження згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС) є не дослідження судом зібраних у справі доказів.
Оскільки скаржник, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, не обґрунтував випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної організації "Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ" на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2021 року в справі № 160/10425/20.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур 
                                                                                                      С.А. Уханенко