П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/1611/21	
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.
              
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
          головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
          суддів                                          -            Вербицької Н.В.
                                                          -           Кравченка К.В.   
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, скасування перерахунків, скасування протоколів, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -  

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

04.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01.03.2014 р., утримання з пенсії ОСОБА_1 коштів з 01.11.2020 р.; 
- скасувати перерахунок пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.10.2020 13:55, від 23.10.2020 14:01, від 23.10.2020 14:30, від 27.10.2020 12:55; 
- скасувати протоколи за період 01.10.2013 р. - 30.11.2020 р. індивідуальні перерахунки, якими нарахована переплата в сумі 217980,33 грн.; 
- скасувати рішення комісії (протокол № 435 від 27.10.2020 р.) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про утримання коштів; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», шифр 622, з 01.03.2014 р., з врахуванням постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.11.2016 р. по справі № 504/1935/16-а і рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 р. по справі № 420/9996/20, а також провести доплату різниці в пенсії між нарахованими та фактично виплаченими розмірами.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 08.05.2003 р. ОСОБА_1 є пенсіонером і отримує пенсію. Через зміну виду пенсії, позивач перебував на обліку у Суворовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (шифр 622) згідно розпорядження 201 від 20.12.2013 р. Через реорганізацію пенсійних органів Суворовське ОУПФУ в м. Одесі реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. В листопаді 2020 р. ОСОБА_1 отримав від ПФУ лист № 1500-0412-8/83091 від 28.10.2020 р., яким повідомлено про здійснення перерахунку пенсії, в результаті якого виникла переплата за період з 01.03.2014 р. по 31.10.2020 р. в сумі 217980 грн. Також у листі зазначено, що рішенням комісії (протокол № 435 від 27.10.2020 р.) сума переплати буде утримуватись щомісячно в розмірі 20 % до повного погашення, починаючи з 01.11.2020 р. 06.12.2020 р. позивач отримав пенсію в розмірі 12 430,72 грн., заміть 17 120,00 які він отримував раніше, тобто на 4 689,28 грн. менше ніж до перерахунку. У зв`язку із зазначеним, ОСОБА_1 звернувся ГУ ПФУ в Одеській області із заявою в якій просив: видати (надіслати поштою) засвідчені копії: рішення комісії (протокол № 435 від 27.10.2020 р.); розрахунків та інших документів на підставі яких було прийнято рішення комісії про здійснення переплати за період з 01.03.2014 р. по 31.10.2020 р. в сумі 21 7980 грн. 33 коп. і утримання щомісячно 20 % до повного погашення починаючи з 01.11.2020 р.; надати детальний розрахунок суми визначеної переплати з копіями документів на підставі яких він здійснений; роз`яснити яким чином розраховується сума утримання, а саме 20 % від чого; надати довідку про суми утримання; скасувати рішенням комісії (протокол № 435 від 27.10.2020 р.) про наявність переплати за період з 01.03.2014 р. по 31.10.2020 р. в сумі 217980 грн. 33 коп. і утримання щомісячно в розмірі 20 % до повного погашення починаючи з 01.11.2020 р.; повернути незаконно утримані кошти на банківський рахунок, на який здійснюється виплати пенсії. 16.01.2021 р. позивач отримав лист № 12073-11336/Д-02/8-1500/20 від 18.12.2020 р. Зазначеним листом відповідач визнає, що позивач отримував пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також, зазначається, що пенсія перерахована за нормами ч.2 ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто фактично змінено вид пенсії. Позивач вважає дії відповідача щодо перерахунку пенсії, утримання коштів з 01.11.2020 р. протиправними.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свою правову позицію зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До дня звернення отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області по лінії Міністерства оборони. В жовтні 2020 року було встановлено, що пенсія по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивачу була призначена неправомірно, тому було проведено перерахунок пенсії по інвалідності починаючи з 14.11.2013 року згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно розмір пенсії зменшився і виникла переплата з сумі 21 7980 грн. 33 коп. Головним управлінням винесено рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій № 435 від 27.10.2020 року, про що невідкладно повідомлено позивача. З метою досудового врегулювання спору, Головним управлінням на адресу позивача 12073-11336/Д-02/8-1500/20 від 18.12.2020 року, яким було запропоновано самостійно в добровільному порядку сплатити виниклу заборгованість, шляхом відрахування з пенсії не більше як 20 %.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо утримання з пенсії ОСОБА_1 коштів з 01.11.2020 року.
Скасовано рішення комісії (протокол № 435 від 27.10.2020 року) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про утримання коштів з пенсії ОСОБА_1 . 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення.  
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1  перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З 14.11.2013 року на підставі звернення та поданих документів ОСОБА_1 була призначена пенсія по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
В березні 2014 року в порядку контролю Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провело перевірку пенсійної справи ОСОБА_1 та встановило, що для розрахунку пенсії з урахуванням заробітної плати відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підстави відсутні, в зв`язку з чим було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії та з 01.03.2014 року виплата пенсії була припинена.
Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.09.2015 року у справі №504/1410/15-а адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити пенсію було задоволено, визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Комінтернівському районі Одеської області щодо відмови у призначенні (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 , скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області № 8 від 21.03.2014 р. про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 , зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 14.11.2013 р. по 12.10.2015 р., зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 14.11.2013 р.
На виконання постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.09.2015 року у справі № 504/1410/15-а, що набрала законної сили, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в січні 2016 року повторно призначило ОСОБА_1 пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 14.11.2013 року.
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із позовом до управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області, яким просив суд: визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Комінтернівському районі Одеської області при розрахунку пенсії позивача, зокрема, щодо застосування показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області призначити пенсію за віком і здійснити розрахунок пенсії з 14.11.2013 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2013 рік, тобто за рік.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги  ОСОБА_1 вказував, що отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», 14.11.2013 року звернувся до управління Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; вважає, що відповідачем безпідставно не було застосовано показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, за 2013 рік, тобто року, звернення з заявою про призначення пенсії за віком.
Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.11.2016 року у справі №504/1935/16-а адміністративний позов ОСОБА_1  до управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області було задоволено, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області при розрахунку пенсії ОСОБА_1 , зокрема, щодо переведення з одного виду пенсії на інший і застосування показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області призначити ОСОБА_1 з 14.11.2013 року пенсію за інвалідністю і здійснити розрахунок пенсії з 14.11.2013 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2012 рік, тобто рік, що передує року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.
На виконання постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.11.2016 року у справі № 504/1935/16-а, що набрала законної сили, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в березні 2017 року провело перерахунок пенсії ОСОБА_1  починаючи з 14.11.2013 року із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2012 рік, виплата пенсії проводилася по 31.10.2020 року.
В жовтні 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провело перевірку пенсійної справи ОСОБА_1 та встановило, що: з 14.11.2013 року позивач отримував пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», призначену на підставі наданих документів при страховому стажі 36 років 2 місяців (стаж враховано по 28.02.2017року), заробітній платі 23027,66 грн., визначений за періоди з 01.07.2000 року по 31.05.2003 року, з 01.04.2004 року по 28.02.2006 року, з 01.04.2006 року по 28.02.2017 року згідно даних персоніфікованого обліку, її розмір становив 17120,00 грн.; за заявою від 14.11.2013 року невірно були визначені норми призначення пенсії та заробітну плату безпідставно розраховано за нормами ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» замість ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсійну справу приведено до вимог законодавства; пенсію перераховано з 14.11.2013 року за нормами ч.2 ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при страховому стажі 42 роки 11 місяців (враховано по 29.02.2020 року, в т. ч. додатковий стаж 3 роки 9 місяців), середньомісячній заробітній платі 24037,01 грн., визначений за період з 01.07.2000 року по 28.02.2017 року згідно даних персоніфікованого обліку.
Після проведеного перерахунку пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області встановило, що в ОСОБА_1 наявна переплата по пенсії за період з 01.03.2014 року по 31.10.2020 року у сумі 21 7980,33 грн.
Згідно рішення (протокол № 435 від 27.10.2020 року) Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.11.2020 року здійснює утримання коштів щомісячно в розмірі 20 % до повного погашення суми переплати пенсії.
Розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.12.2020 року становить 12 430,72 грн., де розмір пенсії по інвалідності 9 352,03 грн., цільова допомога інвалідам війни 2 групи 50,00 грн., підвищення інвалідам війни 2 групи 707,60 грн., збільшення п.1 ст.21 ЗВС Пост. № 1381 2321,09 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року у справі № 420/9996/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії було задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01.05.2017 року розміру пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати з 01.05.2017 року виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 01.05.2017 року по день проведення доплати.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року у справі № 420/9996/20 набрало законної сили на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2021 року.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно    із    ст.    46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1  ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до  ст. 22 Конституції України  права і свободи людини та громадянина, закріплені цією  Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.  
Відповідно до ч. 1  ст. 9 Закону № 1058-ІV  за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності. Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.
Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.
Згідно з положеннями ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Згідно з ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців. Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць; К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Згідно з ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Комінтернівського районного суду Одеської області встановлено, що 14.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за інвалідністю відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим з 14.11.2013 року була призначена пенсія.
На підставі постанов Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.09.2015 року у справі № 504/1410/15-а та від 01.11.2016 року у справі № 504/1935/16-а пенсійний орган повинен був призначити позивачу пенсію по інвалідності з 14.11.2013 року і здійснити розрахунок пенсії з 14.11.2013 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2012 рік на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Так, відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з висновкам суду першої інстанції щодо відсутності підстав щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01.03.2014 року.
Стосовно утримання з пенсії ОСОБА_1 коштів з 01.11.2020 р. в розмірі 217980,33 грн., колегія суддів зазначає.
Як встановлено, в жовтні 2020 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провело перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 14.11.2013 року на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в результаті якого виникла переплата у сумі 217980,33 грн., що мало наслідком прийняття рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 27.10.2020 року № 435.
У відповідності до  ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»    органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Згідно загального правила  ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 р. суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Процедура стягнення врегульована Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим  Постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 р.
П.3 Порядку    передбачено, що повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до  статті 103 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 р. у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.
З вищевикладеного слідує, що підставою для стягнення за рішенням органу, який призначає пенсію, надміру виплачених сум пенсій є: 1) виплата такої пенсії відбулася внаслідок зловживань з боку пенсіонера; 2) виплата такої пенсії відбулася внаслідок подання страхувальником недостовірних даних.
У свою чергу невиконання пенсіонером встановленого  законом  обов`язку повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, є зловживанням з боку пенсіонера.
За таких обставин у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відсутні визначені законом підстави для стягнення з ОСОБА_1 надмірно виплаченої пенсії за період з 01.03.2014 року по 31.10.2020 року у сумі 217 980,33 грн.
Таким чином судом встановлено, що рішення відповідача від 27.10.2020 року №435 про утримання надміру виплачених сум пенсій не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою  статті 2 КАС України, та підлягає скасуванню.
Щодо скасування перерахунків пенсії від 23.10.2020 року 13.55, від 23.10.2020 року 14.01, від 23.10.2020 року 14.30, від 27.10.2020 року колегія суддів зазначає.
Так, колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. 
Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. 
На переконання колегія суддів позивачем не надано належного обґрунтування, щодо задоволення вказаних позовних вимог про скасування перерахунків пенсії від 23.10.2020 року 13:55, від 23.10.2020 року 14:01, від 23.10.2020 року 14:30, від 27.10.2020 року 12:55, а також протоколів за період 01.10.2013 р. - 30.11.2020 р. індивідуальні перерахунки якими нарахована переплата в сумі 217980,33 грн. 
Стосовно вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», шифр 622, з 01.03.2014 року з врахуванням постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.11.2016 по справі № 504/1935/16-а і Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 р. по справі № 420/9996/20, а також провести доплату різниці в пенсії між нарахованими та фактично виплаченими розмірами колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч.ч.1-2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
З огляду на вищевикладене  позивач має право звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, в порядку ст.383 КАС України.
Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Поряд з цим, слід зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області та ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Вербицька Н. В.   Кравченко К.В.