ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/708/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,
секретаря                                                  Строяновської О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області (далі - відповідач, Червонослобідська сільрада) про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва та зобов`язання на найближчому засіданні розглянути таку заяву та прийняти вмотивоване рішення. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року позов задоволено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Червонослобідської сільради на користь позивача витрати зі сплати судового збора у розмірі 908,00 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 1500,00 грн.
Не погодившись із рішенням суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю та стягнути з відповідача 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить постанови Верховного Суду, ухвалені за результатами розгляду питань про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає, що відповідач не навів доводів щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу та завищення вартості послуг адвокатського об`єднання. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що позивач не надав детального опису робіт (н6аданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги із зазначенням конкретного часу, витраченого на певний вид правової допомоги. Акцентує увагу, що у провадженні місцевого суду перебувають 14 справ, які є однотипними із даною, а тому усні консультації не потребують додаткового часу, розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного провадження (без виклику сторін), що, на переконання відповідача, свідчить про неспівмірність прохання стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. з фактично понесеними витратами.
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення - скасуванню в частині, з таких підстав.
Відповідно до пункта 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України,    суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Пунктом 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1 та 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частиною 3 цієї правової норми для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами 1, 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України)
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Як убачається із матеріалів справи, на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. надано копії наступних документів: 
- договора про надання правової допомоги №ФО-31/07/20 від 31 липня 2020 року, укладеного з Адвокатським об`єднанням «Астрім», предметом якого є надання правової допомоги клієнту у цивільних та/або адміністративних, кримінальних та інших справах та діях, що пов`язані з реалізацією клієнтом права на безоплатну передачу останньому земельних ділянок із фондів державної та/або комунальної власності відповідно до статей 118-120 Земельного кодексу України;
- додатка №1 до договора №ФО-31/07/20 від 31 липня 2020 року, в якому закріплені тарифи на правову допомогу.
- акта №9 приймання - передачі наданих послуг від 07 квітня 2021 року.
Відповідно до зазначеного акта позивачу надані наступні послуги:
-          надання усної консультації з вивченням документів вартістю 1000,00 грн.;
-          підготовка позовної заяви вартістю 3000,00 грн.;
-          заява про розподіл судових витрат у справі №580/708/21 вартістю 1000,00 грн.
Вартість виконаних робіт, яка підлягає сплаті, становить 5000,00 грн.
На підтвердження оплати наданих АО «Астрім» послуг позивачем також надано копії рахунка на оплату №9 від 07 квітня 2021 року та квитанції №ПН1977054 від 07 квітня 2021 року.
За результатами вивчення зазначених документів, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на надання усної консультації з вивченням документів та складання заяви про розподіл судових витрат не мають відношення до суті спірних правовідносин, а тому не підлягають компенсації як витрати на правничу допомогу щодо розгляду справи.
Тим часом, з огляду на надання позивачем доказів на підтвердження вартості послуг з написання позовної заяви у розмірі 3000,00 грн., а також не надання відповідачем доказів неспівмірності такої вартості послуг адвокатського об`єднання наданій правовій допомозі, колегія суддів приходить до висновку, що відповідні витрати підлягають відшкодуванню.
Колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.
За таких обставин, з огляду на недоведеність відповідачем обставин понесення позивачем розміру витрат у меншому розмірі та/або неспівмірності таких витрат, а також задоволення місцевим судом позову в повному обсязі, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 3000,00 грн. 
Колегія суддів зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №520/2915/19.
Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 33, 34, 243, 286, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року  в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Червонослобідської сільської ради (вул. Соборна, 2/1, с. Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область, 19604, код ЄДРПОУ 26323717) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрат на правничу допомогу у сумі 1500,00 грн. скасувати.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Червонослобідської сільської ради (вул. Соборна, 2/1, с. Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область, 19604, код ЄДРПОУ 26323717) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 О.Є. Пилипенко

                                                                                          Л.Т. Черпіцька