Дата документу 03.08.2021 Справа № 314/1402/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №314/1402/19        Головуючий у 1 інстанції: Кіяшко В.О.
Провадження № 22-ц/807/2485/21        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» серпня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до Фермерського господарства «Форт», третя особа: реєстраційний відділ виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області, про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, припинення користування земельною ділянкою усунення перешкод в користуванні майном та здійснення заборони на вчинення реєстраційних дій, 

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ФГ «Форт», третя особа: реєстраційний відділ виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області, про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, припинення користування земельною ділянкою усунення перешкод в користуванні майном та здійснення заборони на вчинення реєстраційних дій.

05 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2021 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не перевірку судом повноважень представника ОСОБА_4 не з`ясування думки позивача щодо заявленого клопотання, перебування справи в провадженні суду протягом тривалого часу, перевищення представником Жманковим В.Є. повноважень, просила скасувати ухвалу суду, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За приписами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Процесуальний порядок провадження в цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до частини першої, пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша, друга статті 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою, четвертою, дев`ятою, десятою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 5 частини першої, частиною третьою статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Матеріалами справи підтверджено, що в березні 2019 року ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ФГ «Форт», третя особа: реєстраційний відділ виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області, про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, припинення користування земельною ділянкою усунення перешкод в користуванні майном та здійснення заборони на вчинення реєстраційних дій.

05 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Цивільне процесуальне представництво слід визначати, як юридичні відносини, за якими одна особа - представник виконує на підставі повноваження, наданого йому законом, статутом, положенням або договором, процесуальні дії в цивільному судочинстві на захист прав і охоронюваних законом інтересів іншої особи, державних і громадських інтересів.

Представник - це особа, яка здійснює процесуальні дії від імені та в інтересах довірителя.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч.1 ст. 58ЦПК України). Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Згідно ч. 4, 5 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

За змістом п.9 ч.1 ст. 1Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта, у тому числі в цивільному судочинстві.

Зміст судового представництва у цивільному процесі складають процесуальні дії, наслідки яких поширюються на довірителя, що визначає обсяг повноважень представника. Через визначені довіреністю чи договором застереження особа має право обмежити коло повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії. Відтак, адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій. Перелік повноважень чи обмежень стосовно вчинення певних процесуальних дій має бути визначено договором, який укладається між адвокатом та особою, інтереси якої він представляє у відповідному цивільному процесі.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (ст. 26 ч.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Із матеріалів справи вбачається, що у межах розгляду даної справи правова допомога позивачу (клієнту) надавалася адвокатом Жманковим В.Є. на підставі довіреності від 22 січня 2020 року та ордеру на надання правової допомоги серії ЗП № 125365 від 22 січня 2020 року, які не містять обмежень повноважень, зокрема, щодо подання заяви про залишення позову без розгляду (а.с.100,101).

Окрім того, на час розгляду справи довіреність не була визнана недійсною та не була скасована.

Таким чином, встановивши, що заява про залишення позову без розгляду подана уповноваженим представником позивача, видана на його ім`я довіреність не містила застережень щодо обмеження повноважень представника на вчинення таких дій, суд першої інстанції врахував наведені норми процесуального права, надав належну оцінку змісту повноважень представника позивача, обумовлених довіреністю та ордером на надання правової допомоги, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України. 

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Тому суд зобов`язаний залишити заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 712/13263/17, провадження № 61-29936св18, від 17 липня 2020 року у справі №№ 585/2152/19, провадження №61-4450св20.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що суд першої інстанції не викликав позивача та не заслухав його особисту думку, не заслуговують на увагу.

За приписами частини першої статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Відповідно до пункту третього частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;

Згідно з пунктом п`ятим частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Таким чином, закон не вимагає визнання обов`язкової явки позивача у випадку надання його уповноваженим представником заяви про залишення позову без розгляду.

Посилання в апеляційній скагзі на те, що оскаржувана ухвала суду порушує право позивача на доступ до суду є необґрунтованими, оскільки залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга подана не особисто позивачем ОСОБА_1 , а її представником ОСОБА_2 .

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 06 серпня 2021 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова