УХВАЛА
26 липня 2021 року 
Київ
справа №400/4650/19
адміністративне провадження №К/9901/22559/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів – Жука А. В., Мартинюк Н. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державної казначейської служби України, про визнання бездіяльності протиправною, стягнення коштів, провадження в якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2020 (колегія суддів у складі: Яковлєва  О. В., Градовського Ю. М., Крусяна А. В.),
УСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до  Військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державної казначейської служби України, в якому просив: визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби протиправною; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача не отриману одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яка становить 8284,80 грн.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги при звільнення в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував під час проходження військової служби; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував під час проходження військової служби, здійснити виплату недоплаченої одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував під час проходження військової служби. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Встановлено судовий контроль за виконанням цього рішення суду, а саме: зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання цього рішення суду. Встановлено строк для подання звіту – два місяці, що обчислюється з дати набрання цим рішенням суду законної сили. Попереджено відповідача, що у разі неподання звіту суд розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, частиною четвертою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем. Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме цей Закон, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону. Таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.07.2019 року у справі № 826/3398/17. Також суд першої інстанції врахував правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 06.02.2019 у справі №  522/2738/17, відповідно до яких до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, Військова частина НОМЕР_2 подала апеляційну скаргу.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2020 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 задоволено, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. 
Суд апеляційної інстанції посилаючись на правову позицію викладену у постановах Верховного Суду України від 15.10.2013 у справі № 21-368а13, від 04.11.2014 у справі № 21-473а14, від 03.03.2015 у справі № 21-32а15, від 19.05.2015 у справі № 21-466а15 та на правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 01.03.2018 у справі № 761/17387/17, від 19.06.2018 у справі № 825/1138/17 мотивував своє рішення тим, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого військовослужбовцям нараховується й виплачується одноразова грошова допомога при звільненні. Апеляційний суд при цьому, з-поміж іншого, послався на положення Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 № 550.
04.09.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просив скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2020 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
У касаційній скарзі позивач посилається на те, що суд апеляційної інстанції при вирішенні справи безпідставно не врахував висновки Великої Палати Верховного суду, викладені у постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, згідно яких до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Крім того, вказує, що аналогічний правовий висновок Верховний Суд сформулював у своїх постановах від 16.05.2019 у справі №  826/11679/17, від 31.07.2019 у справі № 826/3398/17, від 08.08.2019 у справі №  802/955/17-а, від 15.10.2019 у справі № 240/445/19, від 16.12.2019 у справі №  825/812/17, від 19.02.2020 у справі № 822/2741/17.
Ухвалою Верховного Суду від 21.09.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2020. 
Ухвалою Верховного Суду від 28.05.2021 підготовчі дії закінчено, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи вважає за необхідне зупинити провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 29.04.2021 адміністративну справу № 825/997/17 за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було передано на розгляд судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у зв`язку наявністю неоднакових підходів суду касаційної інстанції у складі різних колегій суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду під час вирішення питання застосування положень Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» № 889.
Ухвалою Верховного Суду у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 15.07.2021 адміністративну справу №  825/997/17 за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Судом установлено, що обставини справи № 400/4650/19 аналогічні правовідносинам у справі № 825/997/17 та регулюються  одними і тими ж нормами права. 
Отже, на момент розгляду цієї справи в провадженні Великої Палати  Верховного Суду перебуває справа № 825/997/17, у якій спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються тими самими нормами права, що й у справі №  400/4650/19.
Приписами пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) передбачено, що суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Колегія суддів вважає, що розглянути цю справу неможливо до вирішення справи, що розглядається в порядку адміністративного провадження у Великій Палаті Верховного Суду, оскільки остання пов`язана з застосуванням норм Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» № 889. 
Ураховуючи наведене та об`єктивну неможливість надання оцінки оскаржуваним рішенням до ухвалення Великою Палатою Верховного Суду рішення у справі № 825/997/17, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку про наявність підстав для зупинення провадження в адміністративній справі.
Керуючись статтями 236, 340, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Зупинити провадження в адміністративній справі № 400/4650/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державної казначейської служби України, про визнання бездіяльності протиправною, стягнення коштів до винесення рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №  825/997/17.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується. 

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко
А.В. Жук 
 Н.М. Мартинюк ,
Судді Верховного Суду