ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 вересня 2021 року           справа №200/5333/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів:  Сіваченка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу    ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 р. (повне судове рішення складено 10 червня 2021 у м. Слов`янськ)  у справі  № 200/5333/21 (головуючий І інстанції суддя Куденков К.О.)  за позовом   ОСОБА_1  до   Головного    управління Пенсійного фонду України в Донецькій області     про зобов`язання вчинити певні дії, 
                                        
                                                 ВСТАНОВИВ:

Позивач 05.05.2021 року звернувся до суду з  позовною заявою до відповідача, в якій  просив  зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду у справі зробити перерахунок його пенсії з моменту її призначення 01.11.2015 із зарахуванням до його спеціального (пільгового) стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та у пільговому розмірі часу його строкової військової служби в кількості 05 років 03 місяці 06 днів в повному обсягу без будь-яких обмежень (а.с. 1-4).
Рішенням  Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року у справі  №  200/5333/21   у задоволенні позову відмовлено (а.с. 49-50).  
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій  просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги  вказує на те, що, оскільки він на момент призову на строкову військову службу не був учнем професійно-технічного навчального закладу, то не має підстав застосовувати обмежувальне правило, відповідно до якого час його навчання в професійно-технічному навчальному закладі та час проходження ним строкової військової служби, які зараховуються до його пільгового стажу, не повинні сумарно перевищувати наявного у нього пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Згідно  п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Судами  першої  та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України,   виданого 18 лютого 1998 року.
Позивач має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням, виданим 30.01.1996.
Позивач звернувся до УПФУ із заявою від 08.04.2021, в якій просив роз`яснити йому чи зарахований період його участі в бойових діях 5 років 6 місяців 22 дні до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с. 6).
Листом УПФУ від 21.04.2021 № 295-274/П-02/8-0572/21 позивачу повідомлено про те, що на підставі довідки Красноармійсько-Селидівського міського військового комісаріату від 10.11.2015 № 967 з 20 квітня 1985 року по 7 травня 1987 року він проходив військову службу в лавах Збройних Сил. 
З 6 серпня 1985 року по 7 травня 1987 року приймав участь у бойових діях під час війни в Афганістані. Отже, зазначений період участі у бойових діях був врахований до стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах як один місяць служби за три, а саме період участі о бойових діях 1 рік 9 місяців 2 дні зараховано до страхового стажу у 3-х кратному розмірі і складає 5 років 3 місяці 6 днів. Також зазначено, що відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час проходження військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на військову службу особа навчалась за фахом у професійно-технічному навчальному закладі або якщо перерва між днем закінчення служби або навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Час навчання в навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
За матеріалами пенсійної справи на момент призначення пенсії його страховий стаж був врахований по 30.11.2015 і складав 27 років 7 місяців 21 день, у тому числі робота в підземних умовах за Списком № 1 - шахтарі - 6 років 9 місяців 24 дні. Ураховуючи вищезазначене, пільговий стаж склав 13 років 7 місяців 18 днів, до якого враховано: 6 років 9 місяців 24 дні - робота в підземних умовах, 3 роки 4 місяці 8 днів - навчання за спеціальністю, 3 роки 5 місяців 16 днів - військова служба. Час навчання в навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховані до пільгового стажу, не перевищують наявний стаж роботи на пільгових умовах. У зв`язку з відсутністю зайнятості 15 років на підземних роботах за Списком  № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, відсутнє право на розрахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с. 25).
З копії трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 вбачається, що останній проходив службу у лавах Радянської армії з 20.04.1985 по 07.05.1987. Також наявний запис про навчання з 01.09.1981 по 10.01.1985 у «ПТУ №41»  (а.с. 94).
Копією диплома позивача підтверджено, що  позивач з 01.09.1981 по 08.01.1985 навчався в ПТУ № 41 за професією електрослюсар підземний (з умінням виконувати роботу машиніста ГВМ), позивачу присвоєно кваліфікацію електрослюсаря підземного 4 розряду. (а.с. 5).
З наданого відповідачем розрахунку стажу для призначення пенсії позивачу і розпорядження 192628 від 21.04.2021 випливає, що до пільгового стажу позивача враховано період проходження військової служби 3 роки 5 місяців 16 днів і період навчання 3 роки 4 місяці 8 днів. При цьому, стаж роботи позивача за Списком № 1 (шахтарі) 6 років 9 місяців 24 дні. Пенсію позивачу було призначено з 01.11.2015.
Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності застосування УПФУ передбаченого ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обмеження включення окремих періодів до пільгового стажу.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
За визначенням  ч. 1 ст. 38 Закону України від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (далі Закон № 103/98-ВР) передбачено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Унормуванням ч. 1 ст. 8 Закону України 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII), передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 
Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Системний аналіз наведених вище нормативно-правових актів свідчить, що під час вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Отже, час проходження позивачем військової служби і час його навчання в професійно-технічному навчальному закладі підлягають зарахуванню до його пільгового стажу, але загальний час указаних періодів при вирішення питання про призначення пенсії не повинен перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, тобто 6 років 9 місяців 24 дні.
Зазначене обмеження є чітким і передбачуваним та у відповідача відсутні жодні правові підстави для незастосування цих правил у межах спірних правовідносин.
З урахуванням проходження позивачем служби у лавах Радянської Армії з 20.04.1985 по 07.05.1987  та навчання з 01.09.1981 по 10.01.1985 у «ПТУ № 41», суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.
Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. 
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.  
Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, 

                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 р.    -  залишити без задоволення.
Рішення    Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 р.    у справі  № 200/5333/21   -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Повне судове рішення складено 20 вересня 2021 року.

Головуючий  суддя                                                                               Г.М. Міронова                   
                                                                                                                                               
Судді                                                                                                             І.В. Сіваченко

                                                                                                              Е.Г. Казначеєв