СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2021 р.                                                                           Справа №5023/182/12  

Cхідний апеляційний господарський суд у складі:
Головуючий (суддя-доповідач): судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від скаржника: від заявника: від ліквідатора: від ТОВ "Укрмазсервіс": від зацікавлених осіб: ліквідатор: 	 Стойка О.В.  Попков Д.О., Пушай В.І.  Склярук С.І.   Вельковський С.В. за довіреністю (адвокат); не з`явилися; не з`явилися; Стець М.Л. за довіреністю (адвокат); не з`явилися; Безпалий С.О.	
розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційну скаргу	 Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" м.Харків	
на ухвалу господарського суду	 Харківської області 	
від	18.02.2021 року 	
у справі	№5023/182/12 (суддя Усатий  В.О.)	
за заявою  до:   про 	Управління пенсійного фонду України у Холодногірському районі м.Харків Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП-166" м.Харків  визнання банкрутом	

ВСТАНОВИВ:

          Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.02.2021 року у справі №5023/182/12 відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП-166" м.Харків про визнання недійсним договору купівлі-продажу, а також відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "ОТП Факторинг  Україна" про призначення судової оціночно-будівельної експертизи.
          Господарський суд першої інстанції застосував до вимог ліквідатора строк позовної давності для звернення за захистом порушеного права, а причини пропуску такого строку суд визнав неповажними. Відмовляючи у задоволенні клопотання ТОВ "ОТП Факторинг  Україна" про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, судом зазначено, що дослідження ціни продажу майна боржника не охоплюється підставою позовних вимог ліквідатора.
          Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" м.Харків, не погодившись з ухвалою господарського суду, звернувся з апеляційною скаргою, за змістом якої просив суд скасувати спірну ухвалу 18.02.2021 року у справі №5023/182/12 та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ліквідатора  Товариства з обмеженою відповідальністю "СМП-166" м. Харків, арбітражного керуючого С.В. Вельковського вх.5233 від 27.02.2020 року (з урахуванням заяви вх. 26269 від 10.11.2020 року) про визнання недійсним договору купівлі-продажу - задовольнити.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків місцевого суду обставинам справи. 
          Зокрема,  заявник  зазначає наступне:
          - суд першої інстанції, вирішуючи питання про поважність пропуску позовної давності, не взяв до уваги, що в межах строку позовної давності, а саме 25.03.2014 рокуТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду із заявою про заміну сторони, яку було розглянуто лише 17.05.2018 року, а відтак тільки 15.05.2018 року заявник набув всі передбачені законом права і обов`язки сторони у справі про банкрутство, які дозволили звернутися до арбітражного керуючого Безпалого С.О. із заявою про вжиття заходів, спрямованих на захист своїх порушених прав;
          - колишнім ліквідатором Шапкою П.С. відомості про первісного заставного кредитора ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого є АТ "ОТП Банк") не внесені до реєстру вимог кредиторів, а матеріали справи не містять доказів повідомлення колишнього кредитора АТ "ОТП Банк" про рух даної справи ані зі сторони ліквідатора, ані зі сторони суду;
          - суд першої інстанції,обмежившись висновком про те, що ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернувся до ліквідатора лише у 2018 році, залишив поза увагою, що до 2018 року судом вирішувалося питання щодо залучення вищезазначеної юридичної особи кредитором у даній справі;
          - подання заяви про визнання недійсним правочину з продажу іпотечного майна ТОВ "ОТП Факторинг Україна" , з урахуванням особливостей провадження про банкрутство, робиться в першу чергу в інтересах  кредитора з метою задоволення його вимог, і вже в другу чергу- в інтересах  боржника, а тому до ухвалення місцевим судом  рішення про заміну сторони та отримання ТОВ "ОТП Факторинг Україна" статусу  кредитора у справі, такі дії  ліквідатора в повній мірі не відповідали б закону;
          - висновки суду першої інстанції про те, що ТОВ "ОТП Факторинг Україна" в 2010 році (дата набуття права вимоги за кредитним та іпотечним договорами) повинно було дізнатися про розгляд справи про банкрутство, не відповідають приписам процесуального законодавства, так як оприлюднення судових рішень  в ЄДРСР щодо боржника не скасовує обов`язок суду видати копії судових рішень учасникам  справи або надіслати їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення;
          - на кредитора не може бути покладений тягар неналежного виконання ліквідатором Шапкою І.С. своїх обов`язків в частині неналежного ведення реєстру кредиторів та використання коштів від продажу іпотечного майна.
          Доводів на спростування висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання ТОВ "ОТП Факторинг  Україна" про призначення судової оціночно-будівельної експертизи апеляційна скарга заявника не містить.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 року у справі №5023/182/12 відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.02.2021 року та встановлено строк учасникам справи для надання заяв та клопотань, а також відзиву на апеляційну скаргу з доказами їх (доданих до них документів) надсилання іншим учасникам справи.
          До канцелярії Східного апеляційного господарського суду 31.05.2021 року від ліквідатора ТОВ СМП-166" м.Харків арбітражного керуючого Безпалого С.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу кредитора, за змістом якого він просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а спірну ухвалу господарського суду- скасувати.
          До канцелярії Східного апеляційного господарського суду 01.07.2021 року від представника зацікавленої особи ТОВ "Украмазсервіс" надійшов відзив на апеляційну скаргу кредитора, за змістом якого ТОВ "Украмазсервіс" просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а спірну ухвалу господарського суду від 18.02.2021 року залишити без змін.
          Досліджуючи зміст апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не містить будь - яких доводів на спростування висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання ТОВ "ОТП Факторинг  Україна" про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, однак в резолютивній частині скарги викладено про скасування ували без зазначення обсягу оскарження.
          Представник скаржника в судовому засіданні на запитання судової колегії щодо обсягу оскарження зазначив, що ним оскаржується спірна ухвала лише в частині відмови у задоволенні  заяви ліквідатора боржника про визнання недійсним договору купівлі-продажу, підтримав доводи, викладені ним в апеляційній скарзі, просив суд скаргу задовольнити, а спірну ухвалу господарського суду від 18.02.2021 року у справі №5023/182/12 скасувати в частині відмови у задоволенні заяви при визнання недійним договору купівлі продажу.
          Представник ТОВ "Укрмазсервіс"в судовому засіданні підтримав доводи, що наведені ним у відзиві, просив спірну ухвалу від 18.02.2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
          Представники інших учасників справи в судове засідання 07.07.2021 року не з`явилися, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, оскільки вони не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 42 ГПК України.
          Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" підлягає залишенню без задоволення, а спірна ухвала господарського суду Харківської області від 18.02.2021 року - залишенню без змін, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній   додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
До господарського суду 27.02.2020  року від ліквідатора боржника надійшла заява вх. 5233 від 27.02.2020 року (з урахуванням заяви вх. 26269 від 10.11.2020 року), в якій останній просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 08.07.2014, укладений між ТОВ "СМП-166" та ТОВ "Укрмазсервіс", посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Балух І.В. за реєстровим № 715.
Вищезазначена заява мотивована тим, що арбітражним керуючим Шапкою І.С. (виконував повноваження ліквідатора у 2014 році) відчужено майно боржника шляхом його безпосереднього продажу ТОВ "Укрмазсервіс" на підставі ухвали Господарського суду Харківської області від 08.04.2014, яка скасована постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2014. Крім того, Харківський апеляційний господарський суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції від 08.04.2014, прийняв нове рішення, яким відмовив ліквідатору боржника у задоволенні клопотання про надання дозволу на безпосередній продаж майна боржника. Отже, судовий акт, на підставі, якого укладено оспорюваний договір від 08.07.2014, є скасованим, тому не може породжувати жодних правових наслідків. Саме з підстав незаконності безпосереднього продажу майна боржника без проведення аукціону, ліквідатор просить визнати договір недійсним.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.06.2012 (з урахуванням ухвали суду від 22.06.2012), крім іншого, введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Шапку І.С. 
Ухвалою суду від 20.12.2012 за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів, проте в ній відсутні відомості про майно боржника, яке є предметом застави.
Постановою Господарського суду Харківської області від 22.01.2013 ТОВ "СМП-166" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Шапку І.С.
Ухвалою суду від 17.05.2018 задоволено клопотання ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (вх.№ 10083 від    25.03.2014) про заміну кредитора, замінено АТ "ОТП Банк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна".
Задовольняючи вимогу про правонаступництво, судом першої інстанції, крім іншого, встановлено, що 12.11.2010 між вищезазначеними юридичними особами укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, відповідно умов якого продавець (ПАТ "ОТП Банк") продає покупцю (ТОВ "ОТП Факторинг Україна") право на Кредитний портфель, який включає в себе Кредитні договори, в тому числі, Кредитний договір № СМ-SМЕ 700/320/2008, а покупець приймає такий Кредитний портфель та зобов`язується сплатити винагороду.
Також, 12.11.2010 між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно умов якого, банк передав та відступив фактору сукупність прав, належних банку за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, право звернення стягнення на заставне майно.
Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" перейшли всі права Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" щодо права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором Si CM-SME 700/320/2008 та до ТОВ "СМП-166" за Договором іпотеки № № РМ-БМЕ 700/320/2008.
У січні 2014 ліквідатор боржника - арбітражний керуючий Шапка І.С. звернулася до Господарського суду Харківської області з клопотанням, в якому просила суд дозволити на прямий продаж квартир у гуртожитках за адресами проспект Московський, 307, 309а, 315, 317,319, 321, 323, 325, 327, 329, 331, 333, 335, 337, 339 та квартир у житлових будинках за адресами вул. Клочківська, буд. 240, та вул. Очаківська буд. 37 кв. 3 безпосередньо мешканцям, які в них зареєстровані за ціною, згідно проведеної оцінки.
За результатами розгляду вищезазначеного клопотання судом Харківської області постановлено ухвалу від 08.04.2014 року, якою задоволено клопотання ліквідатора про дозвіл на прямий продаж майна банкрута.
Дозволено прямий продаж, зокрема, нерухомого майна за ціною попиту: нежитлової будівлі - склад столярних виробів, за адресою: м. Харків, вул. Виконкомівська, буд. 32.; нежитлової будівлі - побутові приміщення, за адресою: м. Харків, вул. Виконкомівська, буд. 32; нежитлової будівлі - котельня, за адресою: м. Харків, вул. Виконкомівська, буд. 32; нежитлової будівлі - сушарка деревовиробів за адресою: м. Харків, вул. Виконкомівська, буд. 32; нежитлової будівлі - склад з цементорозвантажувальною платформою за адресою: м. Харків, вул. Виконкомівська, буд. 32; нежитлової будівлі - котельня за адресою: м. Харків, пр. Московський, 341.
Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2014 року, крім іншого, пункти 2, 3, 4, 5, 6 резолютивної частини вищезазначеної ухвали Господарського суду Харківської області у справі №5023/182/12 від 08.04.2014 року скасовані, у задоволенні клопотання ліквідатора про дозвіл на прямий продаж майна банкрута - відмовлено.
Проте, до моменту ухвалення вищезазначеної постанови арбітражним керуючим Шапкою І.С., яка на той час виконувала повноваження ліквідатора боржника, здійснено безпосередній продаж майна боржника шляхом укладення, крім іншого, оспорюваного договору купівлі-продажу від 08.07.2014 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмазсервіс", а саме нежитлової будівлі "Р-1" заг.пл. 366,6 кв.м., літ. "С-1", заг.пл. 593,5 кв.м., літ. "Ю-1", заг.пл. 160,3 кв.м., літ. "Ф-1", заг.пл. 118,6 кв.м., літ. "Ш-1", заг.пл. 133,4 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Виконкомівська, буд. 32.
Факт перерахування 07.07.2014 покупцем ТОВ "Укрмазсервіс" грошових коштів на особовий рахунок боржника в розмірі 82670 грн підтверджується виписками з особового рахунку ТОВ "СМП-166", які надані ліквідатором арбітражним керуючим Безпалим С.О. 
ТОВ "СМП-166" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Шапки І.С. та ТОВ "Укрмазсервіс" 08.07.2014 року склали акт приймання-передачі нежитлової будівлі, яка є предметом договору купівлі-продажу.
Аналізуючи вищенаведені обставини справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який набув чинності з 18.01.2013 року, положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.
Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню редакція Закону України про банкрутство, яка набула чинності з 18.01.2013 року.
Згідно ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його    банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: зокрема очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу.
Відповідно до статті 42 Закону усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або  господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об`єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.
Частиною 4 статті 42 Закону передбачено, що  майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує.
Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.
Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.
Відповідно до вимог Закону (в редакції чинній на момент процедури розпорядження майном та в редакції чинній на момент реалізації майна), наведене вище спірне майно, як таке, що було предметом договору іпотеки, про що розпоряднику майна (арбітражному керуючому Шапці І.С.) було відомо як з даних бухгалтерського обліку боржника, так і з інформації з державного реєстру обтяжень, розпорядник майна мав включити до реєстру окремо як майно боржника, що є предметом забезпечення вимог "ОТП Банк" (в наступному замінений на правонаступника ТОВ "ОТП Факторинг Україна").
Отже наведене вище майно не мало бути включене ліквідатором до ліквідаційної маси. Реалізація такого майна повинна була проводитись виключно за згодою заставного кредитора або суду.
Оскільки ухвала суду від 08.04.2014 року, якою було надано згоду на продаж спірного нерухомого майна боржника, була скасована постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2014 року, то вона не породжує жодних правових наслідків (відповідні правові позиції викладені також у постановах Верховного Суду України від 10.06.2015 у справі № 6-449цс15, від 24.06.2015 у справі   № 3-231гс15).
Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги ліквідатора, викладені у заяві (вх. 5233 від 27.02.2020) та заяві (26269 від 10.02.2020), є законними та обґрунтованими.
В цій частині висновок суду не оскаржується.
Разом з тим до господарського суду в межах розгляду даної справи ТОВ "Укрмазсервіс" було подано заявлено про застосування строку позовної давності.
Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Як вбачається з матеріалів справи, та вірно встановлено судом першої інстанції, ліквідатором заявлені спірні вимоги у лютому 2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності, так як з моменту укладення договору купівлі-продажу нежитлових будівель до моменту звернення до суду першої інстанції минуло більше трьох років, отже строк позовної давності сплинув 09.07.2017 року.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, станом на момент спливу строку позовної давності арбітражний керуючий Безпалий С.О. виконував повноваження ліквідатора майже 5 років.
За приписами ч. 1 ст. 261 ЦК України  перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").
Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз понять "довідався" та "міг довідатися", що містяться в ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 26.09.2019 у справі №924/1114/18 та у постанові від 03.04.2018 у справі №910/31767/15 з посиланням на позицію Верховного Суду України в постанові від 16.11.2016 у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 6-2469цс16)).
Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд (така правова позиція відображена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 907/50/16).
Для юридичної особи як сторони правочину (договору тощо) днем початку перебігу позовної давності слід вважати день вчинення правочину, оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права за цим правочином.
Суд зазначає, що як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою - початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила (правова позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 19.06.2018 у справі № 916/1979/13, від 30.05.2018 у справі № 367/2271/15-ц, від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц).
Статтею 92 ЦК України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.
Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення арбітражного керуючого (ліквідатора) до суду із заявою про захист інтересів боржника.
Іншого правила щодо визначення початку перебігу позовної давності не містять ні частина перша ст. 261 ЦК України, ні норми спеціального закону, що регулюють порядок вирішення спорів у справі про банкрутство.
Враховуючи наведені приписи законодавства та правові висновки Верховного Суду, судова колегія дійшла висновку, що оскільки оспорюваний договір купівлі продажу спірного майна банкрута був укладений 08.07.2014 року, тому строк позовної давності сплив через три роки - 09.07.2017 року, а тому ліквідатором ТОВ "СМП-166" м.Харківпропущено строк позовної давності на звернення із заявою про визнання недійсними договору купівлі продажу нежитлових будівель від 08.07.2014 року.
Що стосується наданої ліквідатором до суду першої інстанції заяви (вх.14270 від 23.06.2020) про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності для заявлення вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 08.07.2014 року, колегія суддів зазначає, що при визначенні початку перебігу позовної давності у спорі за вимогами боржника/арбітражного керуючого не допускається врахування як обставин (дати) порушення провадження у справі про банкрутство та дати призначення (заміни кандидатури) арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), оскільки ні Закон про банкрутство (положення якого втратили чинність), ні чинний Кодекс України з процедур банкрутства не встановлюють спеціальних норм про позовну давність (у тому числі щодо звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсними правочинів, укладених боржником). Отже, до цих правовідносин застосовуються загальні норми позовної давності (правова позиція Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладена у постанові від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012 з посиланням на позицію Верховного Суду України у постанові від 13.01.2016 у справі № 922/5094/14).
Таким чином, оскільки у спірних правовідносинах суб`єктом прав є саме боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "СМП-166" м.Харків, а не арбітражний керуючий (ліквідатор Безпалий С.О або інша особа) тому, при визначенні початку перебігу позовної давності у цій справі, колегія суддів враховує момент коли про порушене право дізнався або міг дізнатись боржник в особі уповноваженого органу.
У даному випадку про порушення своїх прав ТОВ "СМП-166" м.Харків в особі уповноваженого органу могло дізнатись та дізналось саме з моменту укладення спірного договору купівлі продажу з аукціону 08.07.2014 року.
В свою чергу, заміна ліквідатора у справі та призначення нового, окремо не є підставою вважати поважними причини пропущення позовної давності. Така правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 05.03.2020 у справі №15/325 "б".
В своєму клопотанні про поновлення строків позовної давності ліквідатором не вказано конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали звернутися за захистом порушеного права у межах позовної давності, та не надано суду доказів, що підтверджують існування цих обставин.
Твердження заявника, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ще 25.03.2014 році ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду із заявою про заміну сторони, яку було розглянуто лише 17.05.2018 року, а відтак тільки 15.05.2018 року заявник набув всі передбачені законом права і обов`язки сторони у справі про банкрутство, які дозволили звернутися до арбітражного керуючого Безпалого С.О. із заявою про вжиття заходів, спрямованих на захист своїх порушених прав, є необґрунтованими, оскільки заявником позовних вимог є не кредитор, а ліквідатор ТОВ "СМП-166".
Доводи щодо бездіяльності колишнього ліквідатора боржника - арбітражного керуючого Шапки П.С. не впливають на законність та обґрунтованість спірної ухвали суду першої інстанції від 18.02.2021 року у справі №5023/182/12.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до наполягання про необхідність захисту порушеного права кредитора та не спростовують висновку суду першої інстанції про пропуск ліквідатором боржника строку позовної давності .
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи спірне рішення, в повній мірі дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення на основі всіх доводів, що були належним чином надані сторонами і підтверджувалися наявними в матеріалах справи доказами.
Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.
За таких підстав ухвала господарського суду Харківської області від 18.02.2021 року у справі №5023/182/12 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги (Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" м.Харків)
          Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" м.Харків на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.02.2021р. у справі №5023/182/12 - залишити без задоволення.
          Ухвалу господарського суду Харківської області від 18.02.2021р. у справі №5023/182/12 - залишити без змін.
          Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" м.Харків.
          Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено 13.07.2021 

Головуючий суддя                                                                    О.В. Стойка

Суддя                                                                                           Д.О. Попков  

Суддя                                                                                           В.І. Пушай