П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/6518/20 
          Головуючий у 1-й інстанції:  Блонський В.К. 
                    Суддя-доповідач:  Франовська К.С. 

05 серпня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Франовської К.С. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Боровицького О. А. 
за участю:
секретаря судового засідання: Москалюк Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, 
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2020 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , що з 24 травня 2013 року працював на посаді начальника Кам`янець-Подільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області, з 01 вересня 2015 року на посаді начальника Кам`янець-Подільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про відшкодування в порядку п.9 ст.134 КЗпП України, ст.81 Закону України "Про державну службу" матеріальної шкоди, заподіяної несвоєчасною виплатою заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати в сумі 113585,95 грн. ОСОБА_2 .
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року позов Головного управління ДПС у Хмельницькій області задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області матеріальну шкоду в сумі 113585,95 грн., заподіяну несвоєчасною виплатою заробітної плати понад один місяць за період з 01.01.2013 року по 31.03.2016 року ОСОБА_2 , що призвело до виплати компенсації за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 113585,50 грн.
Не погодившись з рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , подавши до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, вказує на неповне з`ясування фактичних обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення та просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у відносинах публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство потрібно застосовувати у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі, на що звертає увагу Верховний Суд у постанові від 11.02.2021 року у справі №560/2146/19.
Аналізуючи приписи ст.81 Закону України "Про державну службу", ст.ст.1174,1191 Цивільного кодексу України позивач звертає увагу на те, що згідно наведених норм, шкода, завдана, зокрема, фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи. Держава, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності, зокрема органу державної влади, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди.
Скаржник стверджує, що згідно ст.1191 ЦК виплачені колишньому працівнику індексація заробітної плати, компенсація та середній заробіток не підлягає відшкодуванню за рахунок посадової особи державного органу, оскільки такі виплати не пов`язані із трудовими відносинами.
Крім того, скаржник вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність вини позивача у зайвих грошових виплатах, є безпідставними, оскільки в цій частині суд обставин справи не з`ясував.
Також звертає увагу суду апеляційної інстанції, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що з 01.02.2019 року правонаступником усіх прав та обов`язків Кам`янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області було територіальне управління ДФС у Хмельницькій області і тому за період з 01.2019 року по 17.07.2019 року позивач не несе відповідальності за цим позовом.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач проти вимог скаржника заперечує, оскільки вважає, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Ухвалою від 27.05.2021 року суд апеляційної інстанції задовольнив заяву Головного управління ДПС у Хмельницькій області про заміну сторони в процесі.
Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Встановлено, що на виконання наказу ДПС від 24.12.2020 №755 "Про початок здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій" з 01.01.2021 повноваження Головного управління ДПС у Хмельницькій області (код ЄДРПОУ 43142957) здійснюються Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області (код ЄДРПОУ 44070171).
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проведено державну реєстрацію відокремленого підрозділу ДПС України Головного управління ДПС у Хмельницькій області (код ЄДРПОУ 44070171).
Оскільки функції та повноваження Головного управління ДПС у Хмельницькій області (код ЄДРПОУ 43142957) здійснюються Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44070171), колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторони.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
За змістом позовних вимог, цей позов пред`явлено до ОСОБА_1 , як до керівника установи, винного у несвоєчасній виплаті працівнику індексації заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, на  підставі п.9 ст.134 КЗпП України,п.1,п.2  ст.81 Закону України "Про державну службу".
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебував на таких посадах:
- начальника Кам`янець-Подільської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області, відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України від 24.05.2013 року № 630-о;
- начальника Кам`янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області, відповідно до наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 01.09.2015 року № 2751-о;
- начальника Кам`янець-Подільського управління ГУ ДФС у Хмельницькій області, відповідно до наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 01.10.2018 року № 356-о.

У червні 2016 року ОСОБА_2 , що звільнений 28.03.2016 року з посади завідувача сектору відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб Кам`янець-Подільської ОДПІ у зв`язку із скороченням штату, звернувся в суд з адміністративним позовом до Кам`янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не проведення індексації заробітної плати за період роботи з 01 січня 2013 року по 31 березня 2016 року;
зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 01 січня 2013 року по 31 березня 2016 року.
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 6 липня 2016 року у справі № 802/1110/16, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року, позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Кам`янець-Подільської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, щодо не проведення індексації заробітної плати ОСОБА_2 за період роботи з 01.01.2013 року по 31.03.2016 року.
Зобов`язано Кам`янець-Подільську об`єднану Державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 року по 31.03.2016 року.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивачу не нараховувалася та не виплачувалась  індексація заробітної плати в період роботи з 01 січня 2013 року по 31 березня 2016 року, отже відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити індексацію заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати.
Враховуючи факт невиплати позивачу сум індексації заробітної плати за період роботи з 01 січня 2013 року по 31 березня 2016 року, суд визнав, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 01 січня 2013 року по 31 березня 2016 року.
За результатами касаційного перегляду, постановою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року судові рішення у справі № 802/1110/16 залишені без змін.

Виконуючи рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 липня 2016 року, Кам`янець-Подільська ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області в грудні 2018 року провела нарахування та виплату ОСОБА_2 , індексації заробітної плати за період його роботи з 01.01.2013 року по 31.03.2016 року.
Сума компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку із порушенням строків виплати індексації заробітної плати, Кам`янець-Подільською ОДПІ ОСОБА_2 , не виплачена.
Виплата компенсації ОСОБА_2 , в сумі 11888,83 грн., проведена ГУ ДФС у Хмельницькій області, як правонаступником Кам`янець-Подільської ОДПІ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 296 від 28.03.2018 року "Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби", що підтверджується платіжним дорученням № 1279 від 13.06.2019 року.

В грудні 2018 року ОСОБА_2 , звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Кам`янець-Подільської ОДПІ про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 01.04.2016 року по 05.11.2018 року в сумі 101 697,12 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.05.2020 року у справі № 560/4377/18 позов ОСОБА_2 , задоволено частково: стягнуто на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 01.04.2016 року по 05.11.2018 року в сумі 11817,21 грн.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , та стягнуто на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 01.04.2016 року по 05.11.2018 року в сумі 101 697,12 грн.
Вказана сума виплачена ОСОБА_2 , Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області платіжними дорученнями № 3316, 3317, 3318 від 27.08.2020 року.
Вважаючи, що виплачені ОСОБА_2 сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 01 січня 2013 року по 31 березня 2016 року 11 888,83 та сума середнього заробітку за час затримки розрахунку 101697,12, в загальному, 113 585,95 грн. є матеріальною шкодою, що заподіяна з вини керівника установи ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування  шкоди в повному розмірі .
Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вина відповідача у невиплаті ОСОБА_2 в 2013-2016 роках індексації заробітної плати  встановлена судовим рішенням, то є підстави для покладення на нього відповідальності за матеріальну шкоду у повному розмірі.
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що з метою встановлення винної особи у заподіянні  матеріальної шкоди, Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області проведено перевірку, за наслідками якої складено акт №11/22-01-01-02-06 від 16.09.2020 (а.с.4-10).
Згідно з актом перевірки № 11/22-01-01-02-06 від 16.09.2020 матеріальна шкода у розмірі 113 585,95 грн. завдана внаслідок неналежного виконання службових обов`язків начальником Кам`янець-Подільського управління ГУ ДПС у Хмельницькій області ОСОБА_1 , який є відповідальною особою за виплату заробітної плати.
Оскільки відповідач відмовився добровільно відшкодувати заподіяну шкоду, позивач звернувся до суду з даним позовом.
За складу заподіяних з вини ОСОБА_1 збитків, позивач відносить :
-11888,83 грн. зайвих витрат, які понесені позивачем на виплату колишньому працівнику ОСОБА_2 компенсації втрати частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати ;
-101697,12 грн. зайвих витрат, які понесені позивачем на виплату ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (невиплата належних сум індексації заробітної плати).
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на посадах начальника Кам`янець-Подільської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області (наказ Міністерства доходів і зборів України від 24.05.2013 №630-о), начальника Кам`янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області (наказ ГУ ДФС в області від 01.09.2015 №2751-о) та начальника Кам`янець-Подільського управління ГУ ДФС у Хмельницькій області (наказ ГУ ДФС у Хмельницькій області від 01.10.2018 №356-о).

Відповідно до п. 11 Положення про Кам`янець-Подільську ОДПІ Головного управління ДПС у Хмельницькій області, затвердженого наказом ДФС України від 25.04.2016 №365, начальник ОДПІ: очолює та здійснює керівництво ОДПІ, несе персональну відповідальність за організацію та результат її діяльності; організовує та забезпечує виконання в ОДПІ Конституції та законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, наказів Мінфіну, що належить до компетенції ДФС, наказів ДФС та ГУ ДФС, доручень Голови ДФС та начальника ГУ ДФС, їх перших заступників та заступників; дає обов`язкові для виконання державним службовцям та працівникам доручення.
Отже, ОСОБА_1 , як начальник Кам`янець-Подільської ОДПІ несе персональну відповідальність за організацію та результат діяльності інспекції, а також організовує та забезпечує виконання в ОДПІ Конституції та законів України.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Згідно з актом перевірки № 11/22-01-01-02-06 від 16.09.2020 шкодою, завданою ГУ ДПС у Хмельницькій області, є грошові виплати, здійснені на виконання судових рішень на користь ОСОБА_2 у справах №822/1110/16,№560/4377/18 (суми компенсації, середнього заробітку за несвоєчасну виплату). 
При цьому вказана шкода, як зазначає позивач,  завдана у зв`язку з протиправною бездіяльністю  щодо виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що  позивач, як посадова особа-начальник Кам`янець-Подільської ОДПІ, всупереч вимогам чинного законодавства не здійснював належним чином організацію оплати праці на підставі законодавчих та інших нормативних актів, що встановлено судовими рішеннями і, в свою чергу, призвело звернення звільненого працівника в суд із наведеними позовними вимогами та прийняттям судового рішення на його користь.
Таким чином ненарахування та невиплата індексації заробітної плати ОСОБА_2 , в період його роботи з 01.01.2013 року по 31.03.2016 рік, призвела до заподіяння матеріальної шкоди державі у вигляді виплати останньому компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку із порушенням строків виплати індексації заробітної плати в сумі 11888,83 грн., та виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 101697,12 грн.
Для вирішення спору по відшкодуванню заподіяної матеріальної шкоди державі, здійсненої  шляхом протиправної бездіяльності, тобто неприйняття необхідних заходів, передбачених законами або іншими правовими актами, що може призвести до завдання шкоди, зокрема у вигляді не нарахування та не виплати індексації заробітної плати звільненому працівнику-державному службовцю, за висновком суду, необхідно застосувати норми Кодексу законів про працю України, оскільки такі підстави відшкодування шкоди посадовою особою, статтею 80 Закону України № 889-VIII не передбачені та не врегульовані.

Проте, колегія суддів не погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст.80 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII) матеріальна та моральна шкода, заподіяна фізичним та юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави.
Держава в особі суб`єкта призначення має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі та порядку, визначених законом, до:
1) державного службовця, який заподіяв шкоду;
2) посадової особи (осіб), винної (винних) у незаконному звільненні, відстороненні або переведенні державного службовця чи іншого працівника на іншу посаду, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної державному органу у зв`язку з оплатою часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи.
У разі застосування зворотної вимоги (регресу) державний службовець несе матеріальну відповідальність тільки за шкоду, умисно заподіяну його протиправними діями або бездіяльністю.
Матеріальну відповідальність державного службовця можна визначити як його обов`язок відшкодувати матеріальну і моральну шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам неналежним виконанням посадових обов`язків (протиправними діями або бездіяльністю). 
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику.
За приписами ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.
Пункт 9 ст. 134 КЗпП встановлює повну матеріальну відповідальність керівників підприємств, установ, організацій за пряму дійсну шкоду, заподіяну виплатою на користь працівників компенсації за порушення строків виплати заробітної плати.
Несвоєчасна виплата вважається умовою повної матеріальної відповідальності керівника, якщо затримка виплати тривала більше одного місяця. Необхідно, однак, враховувати, що Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати реально допускає виплату працівникам компенсації за умови, що прострочення виплати тривало більш, ніж два чи більше календарних місяця (це випливає з правила про те, що не враховується індекс інфляції місяця, за який виплата здійснюється, і місяця, в якому виплата здійснена). 
Умовою повної матеріальної відповідальності керівників за таких умов є відсутність заборгованості перед роботодавцем Державного бюджету, місцевих бюджетів і юридичних осіб державної форми власності.
Аналізуючи положення теорії трудового права та Закону України «Про державну службу», слід дійти висновку, що підставою матеріальної відповідальності державних службовців є службове майнове правопорушення, тобто винне протиправне порушення державним службовцем своїх посадових обов`язків, унаслідок чого заподіяно матеріальну і моральну шкоду фізичним та юридичним особам.
Елементами службового майнового правопорушення і одночасно умовами матеріальної відповідальності державних службовців є такі:
1) неналежне виконання державним службовцем посадових обов`язків (протиправна діяльність або бездіяльність);
2) заподіяння матеріальної та моральної шкоди фізичним і юридичним особам;
3) причинний зв`язок між неналежним виконанням державним службовцем трудових обов`язків і заподіяною шкодою;
4) вина державного службовця (в формі умислу).
Для притягнення державного службовця матеріальної відповідальності необхідні всі чотири елементи службового майнового правопорушення.
Відсутність хоча б одного з них усуває матеріальну відповідальність державного службовця.
Перевіряючи наявність умов матеріальної відповідальності відповідача, суд апеляційної інстанції ухвалою від 27 травня 2021 року витребував у Головного управління ДПС у Хмельницькій області надати суду  наступні документи:
- копії проектів кошторисів Кам`янець-Подільської ОДПІ на 2013, 2014, 2015, 2016 роки з розрахунками фонду оплати праці на кожного працівника (в тому числі на ОСОБА_2 ), та затверджені у встановленому порядку Головним розпорядником бюджетних коштів кошториси на вказані роки;
- всі додаткові розрахунки на виплату індексації за вказаний період, що надсилались Головному розпоряднику бюджетних коштів, у випадку недостатності коштів;
- відомості про наявність фонду економії за період 2013-2016 років та характер виплат з цього фонду;
- довідку про перевірки Держпраці у 2013-2016 роках (якщо такі проводились) з питань своєчасності виплати заробітної плати та індексації, та копії складених актів.
Витребувані докази досліджені судом в ході апеляційного розгляду справи в контексті тверджень позивача про невиплату ОСОБА_2 індексації заробітної плати з вини ОСОБА_1 , як керівника ОДПІ.
Основні вимоги щодо планування видатків у кошторисах визначені у Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2002 р. № 228 (далі — Порядок № 228).
План асигнувань загального фонду бюджету, план надання кредитів із загального фонду бюджету, план спеціального фонду, план використання бюджетних коштів вищих навчальних закладів та наукових установ, помісячний план використання бюджетних коштів є невід`ємними частинами кошторису і затверджуються разом із цим кошторисом. Форми зазначених планів затверджуються Мінфіном. Затверджені форми плану використання бюджетних коштів і помісячного плану використання бюджетних коштів можуть бути доповнені іншими показниками.
Розрахунки, які обґрунтовують показники видатків бюджету або надання кредитів з бюджету, що включаються до проекту кошторису, є невід`ємною частиною кошторису. Розпорядники бюджетних коштів нижчого рівня погоджують форму розрахунків з головним розпорядником бюджетних коштів, про що визначено у
Відповідно до п. 12 Порядку № 228 головні розпорядники бюджетних коштів розглядають показники проектів кошторисів розпорядників нижчого рівня щодо законності та правильності розрахунків, доцільності запланованих видатків бюджету або надання кредитів з бюджету, правильності їх розподілу відповідно до економічної класифікації видатків або класифікації кредитування бюджету, повноти надходження доходів або повернення кредитів, додержання діючих ставок (посадових окладів), норм, цін, лімітів, а також інших показників відповідно до законодавства та складають проекти зведених кошторисів.
Найважливішою вимогою в процесі планування видатків кошторису є те, що під час визначення обсягів видатків бюджету та/або надання кредитів з бюджету розпорядників нижчого рівня головні розпорядники повинні враховувати об`єктивну потребу в коштах кожної установи, виходячи з її основних виробничих показників і контингентів, які встановлюються для установ, обсягу виконуваної роботи, штатної чисельності, необхідності погашення дебіторської і кредиторської заборгованості та реалізації окремих програм і намічених заходів щодо скорочення витрат у плановому періоді (п. 20 Порядку № 228).
Видатки на проведення індексації заробітної плати плануються разом з видатками на виплату заробітної плати, адже виходячи зі ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.91 р. № 1282-XII оплата праці підлягає обов`язковій індексації з метою часткового або повного відшкодовування подорожчання споживчих товарів і послуг.
У зв`язку з тим, що рівень інфляції на наступний рік не відомий,  бюджетні установи можуть запланувати видатки на індексацію заробітної плати за прогнозним індексом інфляції наступного року. Зрозуміло, що таке планування не може відобразити остаточної фактичної потреби в коштах на проведення індексації, адже прогнозний індекс інфляції може не підтвердитись, а індекс інфляції наступного року може значно відрізнятись від індексу інфляції попереднього. Тому протягом наступного року суми, потрібні для проведення індексації заробітної плати, мають коригуватись: надлишкові - скорочуватись, недостатні - додаватись на підставі обґрунтованих розрахунків.
У будь-якому разі слід  неправильне планування коштів на проведення індексації, що призводить до створення залишку коштів, не свідчить про економію коштів на оплату праці і не дає змоги на виплату премій та інших заохочувальних виплат, а навпаки, такі кошти підлягають скороченню.
За вказаним Порядком, Головний розпорядник  коштів визначає розмір бюджетних асигнувань у розрізі КЕКВ та помісячного розпису видатків та доводить їх до розпорядників у вигляді лімітних довідок. У разі невідповідностей між затвердженими розмірами асигнувань і розрахунковою потребою в коштах розпорядники приводять свої витрати у відповідність до бюджетних асигнувань, що доведені лімітними довідками.
Дослідженням наданих на вимогу суду кошторисів Кам`янець-Подільської ОДПІ на 2013, 2014, 2015 та 2016 роки та додатків до них, зокрема, розрахунків по оплаті праці за КЕКВ 2111 - Заробітна плата, встановлено, що такі видатки позивачем не планувались і Головним розпорядником не асигнувались, відтак, їх нарахування та виплата не здійснювалась всім працівникам Кам`янець-Подільської ОДПІ у зв`язку з відсутністю відповідних кошторисних призначень та асигнувань. 
Оскільки за приписами п.9 ст.134 КЗпП умовою повної матеріальної відповідальності керівників за таких умов є відсутність заборгованості перед роботодавцем Державного бюджету, місцевих бюджетів і юридичних осіб державної форми власності, підстави для покладення на ОСОБА_1 повної матеріальної відповідальності за невиплату індексації у 2013-2016 роках, відсутні.
Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог позивача про бездіяльність відповідача ОСОБА_1 щодо своєчасного виконання судових рішень, що зумовило настання майнової(матеріальної) шкоди, суд апеляційної інстанції встановив наступне.
Постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 6 липня 2016 року у справі № 802/1110/16, якою Кам`янець-Подільську об`єднану Державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області зобов`язано провести нарахування та виплату ОСОБА_2 індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 року по 31.03.2016 року набрала чинності  18 жовтня 2016 року.
Виконавчий лист у справі ОСОБА_2 видано 10 липня 2018 року (а.с. 143, справа № 802/1110/16).
Постановою від 18.09.2018 Вінницький апеляційний адміністративний суд зобов`язав Кам`янець-Подільську ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області протягом 30 днів з моменту отримання копії постанови подати до Хмельницького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення у справі №822/1110/16.
Ухвалою від 28.11.2018 Хмельницький окружний адміністративний суд встановив відповідачу - Кам`янець-Подільській ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області новий строк подання звіту про виконання судового рішення у справі №822/1110/16 та зобов`язав Кам`янець-Подільську ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області подати до суду новий звіт про виконання судового рішення у справі №822/1110/16 до 10.12.2018 включно.
Платіжним дорученням від 01.11.2018 №491 Кам`янець-Подільська об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Хмельницькій області перерахувала на рахунок позивача 11812,23 грн. індексації заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 по 31.03.2016.
Кам`янець-Подільська об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Хмельницькій області нарахувала кошти в сумі 11888,83 грн. для виплати позивачу компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушення строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 по 31.03.2016.
В грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про накладення на керівника Кам`янець-Подільської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.07.2016 у справі №822/1110/16.
В обґрунтування заяви зазначив, що контролюючий орган не виконує рішення суду в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 по 31.03.2016.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року прийнято звіт Кам`янець-Подільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про виконання рішення суду у справі №822/1110/16 та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про накладення на керівника Кам`янець-Подільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС та у Хмельницькій області штрафу за невиконання рішення суду у справі №822/1110/16.
Відмовляючи в задоволення заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач вчинив всі необхідні дії для виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.07.2016 у цій справі, тому підстави для накладення штрафу на його керівника відсутні.
Переглядаючи дану справу в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 20 червня 2019 року встановив, що Кам`янець-Подільською ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області вживалися заходи для виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.07.2016 року по справі № 822/1110/16.
При цьому Кам`янець-Подільська ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області перебувала у стані ліквідації у зв`язку з чим не мала належного фінансування. Водночас керівником боржника неодноразово ставилося питання про виділення коштів для виконання рішення суду перед розпорядником вищого рівня.
Тобто, керівником боржника були вжиті всі необхідні заходи для виконання рішення суду, що унеможливлює накладення на нього штрафу.
На запит суду стосовно вжиття Головним управлінням Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, спрямованих на виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.07.2016 року по справі №822/1110/16 в частині проведення нарахування та виплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 по 31.03.2016, Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області повідомило апеляційний суд про те, що на виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.07.2016 року по справі №822/1110/16 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Хмельницькій області 14 червня 2019 року на картковий рахунок ОСОБА_2 згідно платіжного доручення № 1279 від 13.06.2019 року перераховано кошти, як компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 по 31.03.2016 року, в сумі 11888,83 грн.
Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, оскільки суд, вирішуючи в порядку судового контролю питання відповідальності керівника боржника - Кам`янець-Подільської ОДПІ за невиконання судового рішення у справі №822/1110/16 встановив  вжиття боржником всіх необхідних заходів для виконання рішення суду, що унеможливило накладення на нього штрафу, відсутні підстави для висновку про бездіяльність відповідача щодо виконання вказаного судового рішення.

За чинним законодавством, при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.
Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає відсутніми підстави для задоволення позову Головного управління ДПС у Хмельницькій області.
У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, та невідповідність висновків суду обставинам справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди скасувати.
Прийняти постанову, якою у позові Головному управлінню ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, - відмовити.
Присудити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області (м.Хмельницький, вул.Пилипчука, 17, код ЄДРПОУ ВП 44070171) 3405,00 (три тисячі чотириста п`ять) грн. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.    
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі  05 серпня 2021 року.

Головуючий	 	 	Франовська К.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Боровицький О. А.