Справа № 308/1169/20

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
13 липня 2021 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів: Джуги С.Д.,Кожух О.А.,
за участі секретаря: Микуляк Є.В.,
       за участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представників – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2021 року, головуюча суддя Дергачова Н.В., у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Укрфінанс груп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмила Василівна, про визнання недійсним договору відступлення права вимоги та договору про відступлення прав за договором іпотеки,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Білоцерковець Ю.С., звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Укрфінанс груп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., про визнання недійсним договору відступлення права вимоги та договору про відступлення прав за договором іпотеки. 
На обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 11.04.2007 року між позивачем та відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 014/4070/82/32206, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 20120 доларів США на строк до 10.04.2017 року включно.
04 липня 2012 року між сторонами укладено додаткову угоду №014/4070/82/32206/81-1-0-00/ НОМЕР_1 , згідно з якою змінено дату остаточного погашення кредиту на 04.06.2027 року.
На забезпечення виконання вказаного договору 11 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки за реєстровим №583, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д., за умовами якого ОСОБА_6 передала в іпотеку Банку належну їй на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив право вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».

27.07.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на підставі договору відступлення права вимоги №29-07/19 відступило право вимоги за даним кредитним договором. Того ж дня приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. посвідчено договір відступлення прав за іпотечним договором, за яким іпотекодержатель ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» відступило ОСОБА_2 право вимоги за договором іпотеки на квартиру, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого ОСОБА_2 набув статусу іпотекодержателя за договором іпотеки.

12.11.2019 року приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. провів державну реєстрацію права власності квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що договір відступлення права вимоги № 29-07/19 від 27.07.2019 року суперечить нормам матеріального права, а тому має бути визнаний судом недійсним; відтак, і договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором та реєстрація права власності на нерухоме майно також підлягає до скасування як похідний результат за договором, який забезпечує виконання основного зобов`язання.

Недійсність оспорюваного договору відступлення права вимоги №29-07/19 від 27.07.2019 року позивач пояснює тим, що останній за своєю юридичною природою (незважаючи на його назву) є договором факторингу. Оскільки відповідач ОСОБА_2 не є фінансовою установою у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», він не може надавати фінансові послуги, у тому числі у формі факторингу, відповідно цей договір суперечить вимогам чинного законодавства (ст. 203 ЦК України), що дає підстави визнати його недійсним відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України. Крім того, підставою для недійсності вказаного договору представник позивача зазначає одержання новим кредитором прибутку у формі різниці (8773,82 грн) між реальною вартістю права вимоги, що становить 133774,82 грн, яка відступається, і ціною вимоги, що передбачена договором відступлення права вимоги – 125000,00 грн.

Також позивач ставить питання про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, яким забезпечено кредитний договір, оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, з посиланням на ст. 216, 236, 548 ЦК України.
Оскільки згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт, з метою реального захисту та відновлення порушених прав позивача, його представник заявив вимогу про скасування рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49709833 від 16.11.2019 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію прав власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.   
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах  ОСОБА_2 ,просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.  
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку. 
Судом встановлено, що 11.04.2007 року між позивачем та відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 014/4070/82/32206, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 20120 доларів США на строк до 10.04.2017 року включно.

04 липня 2012 року між сторонами укладено додаткову угоду №014/4070/82/32206/81-1-0-00/ НОМЕР_1 , згідно з якою змінено дату остаточного погашення кредиту на 04.06.2027 року.
З додаткової угоди №014/4070/82/32206/81-1-0-00/ НОМЕР_2 до кредитного договору № 014/4070/82/32206 від 11 квітня 2007 року, укладеної 26 червня 2012 року між кредитором - публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та позичальником ОСОБА_1 , встановлено, що з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ сторони досягли згоди врегулювати заборгованість позивальника за кредитним договором, строк сплати якої настав у такому порядку: - станом на дату укладення цієї додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 11737,66 доларів США; - станом на дату укладення цієї додаткової угоди заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, складає 3870,03 доларів США, у тому числі 2012,80 доларів США – заборгованість з погашення суми кредиту та 1857,23 долар США – заборгованість з погашення процентів.
Відповідно до п. 6.5. додаткової угоди №014/4070/82/32206/81-1-0-00/391 від 26 червня 2012 року кредитор у встановленому законодавством України порядку має право без згоди позичальника відступити своє право за кредитним договором будь-якій особі, передати це право у заставу або обтяжити ці права іншим чином.

04 липня 2012 року між сторонами укладено додаткову угоду №014/4070/82/32206/81-1-0-00/39 до кредитного договору № 014/4070/82/32206 від 11 квітня 2007 року, згідно з якою сторони узгодили, що станом на дату укладання цієї додаткової угоди заборгованість за кредитом складає 13594,89 долари США. З дати укладення цієї додаткової угоди сторони погодили змінити валюту виконання зобов`язань за кредитним договором з доларів США на гривні, у зв`язку з чим розмір заборгованості за кредитним договором становить 108657,16 грн. та підлягає сплаті на умовах, передбачених цією додатковою угодою. Сторони узгодили, що з дати укладання цієї додаткової угоди проценти за користування кредитом розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 10,50% річних.

Також сторонами узгоджено викласти пункт кредитного договору, що стосується строку користування кредитними коштами, у редакції, якою змінено дату остаточного погашення кредиту на 04 червня 2027 року.
11.04.2007 року для забезпечення вимоги іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору №014/4070/82/32206 від 04 квітня 2007 року, укладеного між іпотекодержателем – відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та боржником – ОСОБА_1 , за умовами якого боржник зобов`язаний до 03.04.2017 року повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 20120 доларів США, зі сплатою 13,75% процентів річних, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором, ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержатель) та ОСОБА_6 (майновий поручитель за зобов`язаннями ОСОБА_1 , іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. за реєстровим номером № 583. Предметом іпотеки є нерухоме майно, яке належить іпотекодавцю на праві власності, а саме, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 16.6 кв.м., загальною площею 34.00 кв.м. (п. 1.2. договору іпотеки).

29.07.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (кредитор) та ОСОБА_2 (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 29-07/19 за кредитним договором. 
Крім того, 29.07.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (іпотекодержатель та/або кредитор) та ОСОБА_2 (іпотекодержатель та/або новий кредитор) укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В.
З умов оспорюваних договорів судом встановлено, що юридична особа за законодавством України – ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» відступає фізичній особі – ОСОБА_2 за плату належні кредитору права вимоги за кредитним договором №014/4070/82/32206 від 04 квітня 2007 року, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону – кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. 
Новий кредитор сплачує кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються). За узгодженим сторонами договору відступлення права вимоги № 29-07/19 визначенням «меж відступлення прав вимоги» відступаються права вимоги за грошовими зобов`язаннями боржника ОСОБА_1 у національній валюті України, які виникли за умовами кредитного договору на дату укладення даного договору, крім можливості нарахування відсотків, комісій, штрафних санкцій (пені) як банківська (фінансова) установа, тобто відступається сума заборгованості боржника перед кредитором в повному обсязі, що вказана в додатку №1 до договору. Загальна вартість прав вимоги за договором становить 125000,00 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що при укладенні оспорюваних позивачем договорів про відступлення права вимоги від 29.07.2019 року сторони не керувалися положеннями глави 73 ЦК України. 

Суд констатував, що укладений ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_2 договір відступлення права вимоги № 29-07/19 від 29.07.2019 року є договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, що зумовлює відсутність передбачених статтями 203, 215 ЦК України підстав для визнання цього договору недійсним.
Однак, з таким висновком колегія суддів не погоджується виходячи з наступного. 

ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп», будучи фінансовою установою набуло право вимоги за даним кредитним договором від ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». (В даному випадку вимоги закону дотримано саме тому, що ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» є фінансовою установою, яку включено до Державного реєстру фінансових установ.

ОСОБА_2 , у свою чергу, є фізичною особою яка не має відповідних необхідних дозвільних документів для здійснення факторингових операцій.

Не зважаючи на те, що сторони назвали договір, який оспорюється, договором відступлення права вимоги, чим намагались легітимізувати свої взаємовідносини, насправді він таким не являється, а за правовою природою являється договором факторингу.

Як було зазначено в позові договір факторингу передбачає отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника, а ця послуга надається за певну плату фактору клієнтом.

Фактором виступає ОСОБА_2 , а клієнтом ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп». Для того щоб встановити правову природу даного договору необхідно дослідити його вартість.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, - у твердій сумі; у формі відсотків відвартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

       Як вбачається з позиції Великої Палати Верховного суду від 11.09.2018 року у справі №909/968/16, - якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 Цивільного кодексу України).

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається.

Отже відступлення відбулось за ціною 125 тис. гривень, як вказано у договорі відступлення права вимоги. У свою чергу відступилось право вимоги на суму 133 774, 82 грн. даний факт відображено у двох документах: у розрахунку заборгованості за договором, який складено та погоджено ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп`та самою вимогою ОСОБА_2 , де фігурує саме ця сума.

За таких обставин вбачається, що винагорода ОСОБА_2 (як фактора) складає 8 773,82 грн., що дає підстави вважати що уклався не договір цесії, а договір факторингу, що у свою чергу дає підставу вважати, що він повинен бути визнаний судом недійсним так як ОСОБА_2 не відноситься до фінансових установ у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка може надавати фінансові послуги, у тому числі і у формі факторингу.
Таким чином, суд, приймаючи вказане рішення, неповно встановив обставини справи та дійшов хибних висновків.
Колегія суддів вважає, що місцевий суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи та суперечать матеріальному закону, що відповідно до ст. 376 ЦПК є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.
Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2021 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення.

       Позов  ОСОБА_1 задовольнити.

       Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги №29-07/19 від 29.07.2019 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Укрфінанс груп» та ОСОБА_2 .

       Визнати недійсним договір про відступлення прав за договором іпотеки, що посвідчений 29.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №1597, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Укрфінанс груп» відступило ОСОБА_2 право вимоги за договором іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. від 11.04.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 583.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 49709833 від 16.11.2019 року згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повний текст постанови суду складено 20 липня 2021 року.

Головуючий 

Судді