22-ц/804/2280/21 
                                                                                263/3662/20 

                                                                  П О С Т А Н О В А   
                                                       ІМЕНЕМ                  УКРАЇНИ
     „17”  серпня 2021 року                                                  місто Маріуполь  Донецької  області 
Єдиний унікальний номер 263/3662/20
Номер провадження 22-ц/804/2280/21 
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Мальцевої Є.Є., Попової С.А.
за участю секретаря: Лазаренко Д.Т.
учасники справи :  
позивач – ОСОБА_1 
відповідачі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 липня 2021 року головуючого судді  Шевченко О.А. зі складанням повного тексту судового рішення 20 липня 2021 року по цивільній справі про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-
В С Т А Н О В И В :
У березні 2020 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_5 , звернулася до суду з позовом  до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Лашина Н. Г., приватний нотаріус Макаревич В.Г.,приватний нотаріус Чекіда О.А. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог 25 червня 2021 року,  просила - визнати недійсною довіреність, складену від імені ОСОБА_1 , посвідчену 07 червня 2019 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А., зареєстрованому в реєстрі за № 1583; - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_1 , укладений 31 жовтня 2019 року між представником ОСОБА_3 – ОСОБА_6 та представником ОСОБА_1 – ОСОБА_2 з одного боку, та ОСОБА_4 – з іншого, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лашиною Н.Г., зареєстрований в реєстрі за № 4612; - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_2 , укладений 31 жовтня 2019 року між представником ОСОБА_3 – ОСОБА_6 та представником ОСОБА_1 – ОСОБА_2 з одного боку, та ОСОБА_4 – з іншого, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г.,  зареєстрований в реєстрі за № 2924.
20 липня 2021 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_5 , подала клопотання, в якому просила зупинити провадження по справі № 263/3662/20 за вищевказаним позовом ОСОБА_1 ,  до набрання законної сили рішення суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, справа № 263/5466/21. Клопотання мотивоване тим, що обґрунтуванням визнання договору недійсним у позовній заяві зазначено вчинення ОСОБА_2 шахрайських дій. Наразі наведені в позовній заяві обставини є предметом дослідження у справі № 263/5466/21 у кримінальному провадженні № 12019050770003349 від 25 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, в якому ОСОБА_1 має статус потерпілої.  
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 липня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_5 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Лашина Н. Г., приватний нотаріус Макаревич В.Г., про визнання договору купівлі-продажу недійсним до розгляду кримінальної справи № 263/5466/21 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, у кримінальному провадженні №12019050770003349 від 25 грудня 2019 року – зупинено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновкам суду обставинам справи.
В обґрунтування доводів скарги , зокрема зазначено, що вона обізнана, що в Жовтневому районному суді міста Маріуполя в провадженні є кримінальна справа № 263/5466/21 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки у даному кримінальному провадженні вона була допитана в якості свідка. 
В оскаржуваній ухвалі суду є тільки вказівка, про існування кримінальної справи , однак не зазначено, з яких підстав суд не може розглянути дану цивільну справу.  
Поданий ОСОБА_1 цивільний позов стосується недійсності довіреності, яка складена останньою та посвідчена 07 червня 2019 року нотаріусом Чекіда О.А., та визнання недійсним двох договорів купівлі-продажу квартир. Вважає, що зібрані в ході підготовчого судового засідання докази,  які є в матеріалах даної справи, дозволять встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а саме розгляду по суті позову  ОСОБА_1 та суд має можливість прийняти законне та правильне рішення по справі, а тому підстави  для зупинення провадження у справі відсутні. Зазначені позивачем в клопотанні обставини не вказують на об`єктивну неможливість розгляду цивільної справи по суті.  Крім того, судом в оскаржуваній ухвалі, на порушення норм цивільного процесуального законодавства,  вказано, що рішення прийнято, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 252 ЦПК України. До того ж, вона як відповідач не була повідомлена належним чином про судове засідання 20 липня 2021 року, тому не мала можливості надати свої докази та міркування проти задоволення клопотання позивача, що є порушенням процесуального права та  підставою для скасування судового рішення. 
Відзив на апеляційну скаргу  не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду  першої інстанції.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до п. 14  ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 14 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі,розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  підлягає  задоволенню з наступних підстав. 
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове  рішення   не відповідає.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зав`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої державою Україна, закріплено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального звинувачення. 
Разом з тим, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Задовольняючи клопотання позивача про зупинення провадження по справі, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України для зупинення провадження у справі. 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Отже, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
Провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи та ін.
Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.
Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.
За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли у цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
Разом з тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Апеляційний суд  вважає, що з урахуванням принципу диспозитивності, суд першої інстанції може надати оцінку зібраним доказам та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, отже об`єктивної неможливості розгляду справи за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус  Лашина Н. Г., приватний нотаріус Макаревич В.Г.,приватний нотаріус Чекіда О.А.  про визнання договору купівлі-продажу недійсним, до розгляду кримінальної справи № 263/5466/21 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, у кримінальному провадженні №12019050770003349 від 25 грудня 2019 року  - не встановлено.
Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суд першої інстанції достатніх мотивів не навів.
Доводи апеляційної скарги  заслуговують  на увагу. Крім того , як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції клопотання представника позивача ОСОБА_5 про зупинення провадження у справі  розглянуто за відсутності відповідача, не повідомленої належним чином про дату, час і місце засідання суду і вона обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
             Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, таке порушення судом норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення.
            Описка суду та посилання на  п.2 ч.1 ст.252 ЦПК України  не вплинула на мотивувальну, резолютивну  частини  ухвали,  та норму права , яку при цьому застосував суд ,а тому на думку суду апеляційної інстанції не є суттєвою,оскільки виправлення  описок та арифметичних помилок вирішується в порядку ст.269 ЦПК України.  
З урахування вищевикладеного , апеляційний суд  вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України однією із підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
            Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
          Як роз`яснено у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»  якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.
          Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 454 грн ,сплаченого  ОСОБА_4 (а.с.180,191), відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382  ЦПК України, апеляційний суд –

                                                                   П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 – задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 липня 2021 року – скасувати і  направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.  
Повний текст постанови складений 17 серпня 2021 року.

Судді: