ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                                                                                       Головуючий І інстанції: Котеньов О.Г.
13 серпня 2021 р. 	Справа № 520/15583/2020	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року за адміністративним позовом ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В с т а н о в и в:
           09.08.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірною відмову відповідача ГУ ПФУ в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) від 21.09.2020 року № 744-11931/К– 02/8-2000/20 щодо нарахування та виплати їй компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати, а саме - пенсії за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2018 року по справі № 2040/7090/18 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй таку компенсацію.
          В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що лише 17.08.2020 року відповідачем було проведено їй виплату пенсії за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року на виконання означеного судового рішення. У відповідь на звернення до пенсійного органу з приводу нарахування та виплати відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) вона отримала безпідставну відмову.
          Заперечуючи  вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , відповідач зазначає, що оскільки, лист Управління № 7444-11931/К-02/8-2000/20 від 21.09.2020 року є саме відповіддю на звернення щодо пенсійного забезпечення, а не відмовою у проведенні компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати та відповідно до п.9 ч. 5 ст. 160 КАС України (у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень – обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльності  прав, свобод, інтересів позивача) позивачем не обґрунтовано протиправності дій чи бездіяльності Управління. 
          Рішенням  Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1  відмовлено.
          В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що положення пунктів 1 та 2 Постанови КМУ від 22.08.2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» втратили чинність 22.07.2020 року. Виплата перерахованої пенсії позивача на виконання судового рішення у справі № 2040/7090/18 в сумі 47917,37 здійснена 17.08.2020 року, тобто у межах місячного строку після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/5248/19 (про визнання протиправною та нечинною постанови КМУ від 22.08.2018 року № 649), відтак відсутні підстави вважати що  позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у спірних правовідносинах, адже з моменту постановлення судового рішення у справі №2040/7090/18 і до 22.07.2020 року питання виплати перерахованої пенсії позивача врегульовувались чинним на той час Порядком № 649.
          Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 року повністю і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі 
          В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що адміністративний суд не врахував положення Закону № 1058-IV, Закону України від 19.10.2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі-Закон № 2050-III в редакції, щ була чинною на час виникнення спірних правовідносин), постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» та не з`ясував дійсні обставини справи, не навів мотивів відступлення та неврахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.
          У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.
          Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).
          За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308). 
          За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
          Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України скасуванню, з огляду на наступне.
          Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2018 року по справі № 2040/7090/18, що набрало законної сили 01.11.2028 року, визнано протиправною відмову УПФУ в Московському районі м. Харкова (правонаступником якого є ГУ ПФУ в Харківській області) у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
          Судовим рішенням УПФУ в Московському районі м. Харкова зобов`язано здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.
          Із матеріалів справи вбачається, що судове рішення відповідачем було виконано 17.08.2020 року, шляхом зарахування коштів у розмірі 47.917,37 грн на банківський рахунок позивача (а.с. 11).          
          Листом від 21.09.2020 року № 7444-11931/К-02/8-2000/20, у відповідь на звернення ОСОБА_1 з приводу нарахування та виплати компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати, ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивача про те, що судовим рішенням по справі № 2040/7090/18 пенсійний орган не зобов`язаний здійснювати нарахування та виплату такої компенсації.
Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості вимог адміністративного позову ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що частиною другою ст. 46 Закону № 1058-IV, яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-III та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.
Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-III та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов не правильного висновку про відмову у задоволені позову щодо нарахування компенсації на невчасно виплачену пенсію.
Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
          Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
          Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).
          Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
          На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 задовольнити.
          Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних ОСОБА_1 .
          Визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у нарахуванні та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
          Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме, - втрати частини щомісячної пенсії за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, яка була виплачена 17 серпня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова