П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/7617/20-а 
                                                                        Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сало Павло Ігорович   
                                   Суддя-доповідач -  Моніч Б.С.   
02 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Моніча Б.С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Шидловського В.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У грудні 2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористаної дні додаткової відпустки учасника бойових дій за 2019-2020 роки;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за дні невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2019-2020 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України;
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо зменшення позивачу розміру щомісячної премії з 54,148% до 1% за лютий, березень та квітень 2020 року;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області нарахувати та виплатити позивачу 53,148% щомісячної премії за лютий, березень та квітень 2020 року;
- визнати протиправними дій Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо визначення розміру вихідної допомоги при звільненні без врахування щомісячної премії 53,148% за лютий, березень та квітень 2020 року;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області здійснити перерахунок позивачу розміру вихідної допомоги при звільненні зі служби в поліції з урахування щомісячної премії 53,148% за лютий, березень та квітень 2020 року та виплатити на користь позивача її різницю.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідач безпідставно зменшив йому розмір щомісячної премії з 54,148% до 1% за період з лютого по квітень 2020 року. Як наслідок, позивач отримав одноразову грошову допомогу при звільнені у зменшеному розмірі.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за усі невикористані у 2019-2020 роках календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення позивача станом на день звільнення з Національної поліції України 04 травня 2020 року.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за усі невикористані у 2019-2020 роках календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення позивача станом на день звільнення з Національної поліції України 04 травня 2020 року.
В решті позовних вимог відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Як встановлено із матеріалів справи, в період з липня 1992 року по квітень 2020 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ (поліції), остання займана посада - заступник начальника Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
У 2015 році позивач отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 20 липня 2015 року.
На підставі рапортів начальника Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та списків, що подаються на преміювання за результатами роботи Управління, в період з 16 по 29 лютого 2020 року, з 01 по 21 березня 2020 року та з 01 по 03 квітня 2020 року позивачу встановлювалась премія в розмірі 1%.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 30 квітня 2020 року № 73 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" та виключено зі списків особового складу відповідного підрозділу Національної поліції України.
Позивач вважає, що під час його звільнення зі служби відповідач не здійснив виплату всіх належних йому сум, а саме грошової компенсації за всі дні невикористаної відпустки, як учаснику бойових дій, за 2019-2020 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції України. Крім того, на думку позивача, відповідач безпідставно зменшив йому розмір щомісячної премії з 54,148% до 1% за період з лютого по квітень 2020 року, внаслідок чого позивач також отримав одноразову грошову допомогу при звільнені у зменшеному розмірі, відтак останній звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, як учасник бойових дій, не використав додаткові календарні дні відпустки у 2019-2020 роки, а отже набув право на отримання грошової компенсації у зв`язку із звільненням зі служби 04 травня 2020 року. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про зменшення позивачу розміру щомісячної премії з 54,148% до 1% за лютий, березень та квітень 2020 року суд першої інстанції виходив з того, що встановлення премій є правом керівника, а не його обов`язком, водночас встановлення цих премій можливе лише при наявності відповідних бюджетних асигнувань.
Отже, премія відноситься до тих складових грошового забезпечення поліцейського, що залежить, по-перше, від наявності відповідних бюджетних асигнувань, по-друге, від оцінки керівництвом роботи поліцейського та його особистого внеску в загальні результати служби.
Відтак, дійшов висновку, що доводи позивача про неправомірне зменшення йому розміру премії до 1% за окремі періоди лютого-квітня 2020 року є безпідставними.
Крім того, суд першої інстанції зауважив, що не може бути задоволена вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок позивачу розміру вихідної допомоги при звільненні зі служби в поліції з урахування щомісячної премії 53,148% за лютий, березень та квітень 2020 року, та виплатити на користь позивача її різницю, оскільки, як видно з розрахунку вихідної допомоги при звільненні, позивачу премія була врахована у розмірі 55,177%.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач посилаючись на норми матеріального та процесуального права оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити у цій частині нове рішення, яким визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо зменшення позивачу розміру щомісячної премії з 54,148% до 1% за лютий, березень та квітень 2020 року; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області нарахувати та виплатити позивачу 53,148% щомісячної премії за лютий, березень та квітень 2020 року; визнати протиправними дій Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо визначення розміру вихідної допомоги при звільненні без врахування щомісячної премії 53,148% за лютий, березень та квітень 2020 року; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області здійснити перерахунок позивачу розміру вихідної допомоги при звільненні зі служби в поліції з урахування щомісячної премії 53,148% за лютий, березень та квітень 2020 року та виплатити на користь позивача її різницю.
Обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача мотивує тим, що твердження суду про те, що премія відноситься до виду заохочення за результатами служби поліцейського та встановлюється, виходячи з його особистого вкладу в загальні результати служби, її розмір відповідно до Положення про преміювання встановлюється за рішенням начальника ГУ НП у Вінницькій області відповідно до результатів служби за місяць шляхом видання відповідного наказу, а також на підставі списків затверджених заступниками начальника управління по службових напрямках та погоджених начальниками відділів апарату ГУ НП, вважає хибним.
Тому що, згідно з пунктом 12 розділу II Порядку № 260 у випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці. Вважає, що з боку позивача проступків або іншого порушення дисципліни не було, службових розслідуванням щодо нього не проводились, тому вважає, що не було підстав для зменшення розміру премії.
Крім того зазначає, що відповідно до пункту 3 розділу III Порядку № 260 поліцейським, звільненим від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, або тим, які перебувають у відпустці через хворобу, зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, який вони отримували на день хвороби, але не більше ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.
Вказує, що був непрацездатним у період з 12.09.2018 по 21.09.2018, 25.09.2018 по 01.10.2018, 01.10.2018 по 08.10.2018, 17.10.2018 по 01.11.2018, 05.12.2018 по 03.10.2019, 07.10.2019 по 15.11.2019, 25.11.2019 по 13.12.2019, 02.01.2020 по 03.02.2020, 03.02.2020 по 15.02.2020, 17.02.2020 по 28.02.2020, 02.03.2020 по 11.03.2020, 13.03.2020 по 04.04.2020, 27.04.2020 по 30.04.2020 перебуваючи на лікарняному, але не підряд чотири місяці, і не у зв`язку з один й тим же захворюванням.
Відтак вважає, що суд першої інстанції помилково визначив наявність права у відповідача зменшувати розмір премії через відсутність результатів службової діяльності під час непрацездатності.
Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України № 580-VIII від 02 липня 2015 року "Про Національну поліцію" (надалі - Закон № 580-VIII).
Положеннями частини 1 статті 94 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Згідно з пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Пунктами 4, 5 частини 10 статті 62 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України; у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 15 листопада 2015 року №988 (надалі - Постанова КМУ №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Норми пункту 2 Постанови № 988 передбачають, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.
З метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 затверджено "Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання" (надалі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 260 до складу грошового забезпечення входять:
1) посадовий оклад; 
2) оклад за спеціальним званням; 
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 
4) премії; 
5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 6 Порядку № 260 передбачено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.
Згідно з пункту 12 Порядку № 260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.
Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.
Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.
Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.
Поліцейським поліції охорони виплата премії здійснюється щомісяця до 07 числа за минулий місяць разом з виплатою грошового забезпечення.
Відтак, розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.
Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції. У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.
Згідно наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 29 травня 2019 року № 775 затверджено Положення про преміювання поліцейських Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
Розділом 3 зазначеного Положення преміювання визначається за результатами служби за місяць за такими показниками:
- неухильне дотримання положень Конституції України законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійність виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
- виконання заходів, передбачених планами роботи Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та підпорядкованих йому структурних підрозділів;
- виконавська дисципліна (виконання доручень Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, керівництва Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області);
- своєчасність та якість підготовки наказів, довідкових, аналітичних та інших матеріалів, що стосуються діяльності Головного управління Національної поліції у Вінницькій області;
- виявлення причин та умови, що сприяють учиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вжиття в межах своєї компетенції заходів для їх усунення;
- ужиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічної безпеки, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;
- службова дисципліна.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що премія відноситься до виду заохочення за результатами служби поліцейського відповідно до його особистого вкладу в загальні результати служби.
Слід також зазначити, що нормами чинного законодавства та Положеннями про преміювання поліцейських не визначено фіксований розмір премії, який має встановлюватися щомісяця. 
Розмір пенсії поліцейських відповідно до Положення про преміювання встановлюється за рішенням начальника ГУ НП в Вінницькій області відповідно до результатів служби за місяць шляхом видання відповідного наказу, а також на підставі списків затверджених заступниками начальника управління по службових напрямках та погоджених начальниками відділів апарату ГУ НП.
В аспекті обставин цієї справи треба зазначити, що премія як складова, в цьому випадку, грошового забезпечення, не є обов`язковою, беззастережною виплатою, яка підлягає нарахуванню і виплаті кожному поліцейському за підсумками місяця (як-от посадовий оклад).
Встановлення премій є правом керівника, а не його обов`язком, при цьому встановлення цих премій можливе лише при наявності відповідних бюджетних асигнувань.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду від 04 липня 2018 року №805/1182/17-а та від 28 жовтня 2020 року у справі №818/819/17
Отже, премія відноситься до виду складової грошового забезпечення, яке залежить, по-перше, від наявності відповідних бюджетних асигнувань, по-друге, від оцінки керівництвом роботи поліцейського, його особистого внеску в загальні результати служби. 
А тому, доводи позивача про неправомірне зменшення йому розміру премії до 1% за окремі періоди лютого-квітня 2020 року суд визнає безпідставними.
Водночас, відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 260 поліцейським, звільненим від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, або тим, які перебувають у відпустці через хворобу, зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, який вони отримували на день хвороби, але не більше ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні. Поліцейським, які перебувають на лікуванні у зв`язку з пораненням, контузією чи каліцтвом, отриманими під час виконання ними службових обов`язків, грошове забезпечення виплачується за весь час перебування на лікуванні аж до вступу їх до виконання обов`язків за посадою або звільнення зі служби в поліції.
Так, наказом Міністерства внутрішніх прав України від 20 квітня 2017року № 326 затвердженні "Зміни до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", на підставі яких пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 260 викладено в новій редакції та передбачено, що:
"Поліцейським, звільненим від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, або тим, які перебувають у відпустці через хворобу, зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, що вони отримували на день хвороби, з розрахунку посадового окладу, встановленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць, але не більше ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні". Пункт 3 розділу III Порядку № 260 застосовується з 1 лютого 2017 року.
Згідно положень пункту 23 розділу І Порядку № 260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.
Відтак, положеннями пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 260 щодо збереження виплати грошового забезпечення в розмірі, що особа отримувала на день хвороби (з розрахунку посадового окладу, встановленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за поточний місяць) встановлено певну соціальну гарантію держави на випадок втрати працездатності особам, що проходять службу в органах поліції.
Дана норма передбачає зберігання за особою виплати грошового забезпечення в розмірі, який вона отримувала на день хвороби з розрахунку, зокрема, премії саме за поточний місяць, а не попередній. Тобто премія у складі грошового забезпечення при хворобі поліцейського зберігається за ним у розмірі, встановленому за поточний місяць.
Із матеріалів справи встановлено, що позивач у період з 12.09.2018 по 21.09.2018, 25.09.2018 по 01.10.2018, 01.10.2018 по 08.10.2018, 17.10.2018 по 01.11.2018, 05.12.2018 по 03.10.2019, 07.10.2019 по 15.11.2019, 25.11.2019 по 13.12.2019, 02.01.2020 по 03.02.2020, 03.02.2020 по 15.02.2020, 17.02.2020 по 28.02.2020, 02.03.2020 по 11.03.2020, 13.03.2020 по 04.04.2020, 27.04.2020 по 30.04.2020 перебував на лікарняному. 
Накази про встановлення позивачу премій за спірні періоди вносились з урахуванням рапортів начальника Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у Вінницької області полковника поліції К. Доценка, у яких зазначалося зокрема, що позивач перебуває на лікарняних з перервами у вихідні та святкові дні, що призводить до тривалої відсутності його особистого внеску в загальний результат роботи.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що визначення розміру премії в межах наявного фонду грошового забезпечення є дискреційним повноваженням керівника відповідного органу поліції. 
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави, дискреційними повноваженнями, законодавець надав їм певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Отже, суд не може перебирати на себе повноваження начальника ГУ НП у Вінницькій області щодо визначення розміру премії працівникам відповідного органу поліції, а також оцінювати розмір вкладу позивача в результати роботи. У даному випадку таке втручання, на думку суду, буде порушенням наданої відповідачу дискреції.
За періоди з 16 по 29 лютого, 2020 року, з 01 по 21 березня 2020 року та з 01 по 03 квітня 2020 року позивачу було встановлено премію у розмірі 1%. 
Тобто позивача не було позбавлено премій у повному обсязі, навіть з огляду на його тривале перебування на лікуванні. 
При цьому суд враховує, що премія, як складова грошового забезпечення поліцейського, не є обов`язковою, беззастережною виплатою, яка підлягає нарахуванню і виплаті кожному поліцейському за підсумками місяця (як-от посадовий оклад).
Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про те, що у спірні періоди премія позивачу правомірно встановлювалась відповідно до його особистого внеску в загальний результат служби, з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та факту тривалої непрацездатності, а розмір премії встановлювався за рішенням керівника органу поліції та наявного фонду грошового забезпечення у порядку та у спосіб, визначений наказом № 260 та Положенням про преміювання поліцейських ГУ НП у Вінницькій області.
Колегія суддів звертає увагу, що заохочувальний, стимулюючий характер премії як складової грошового забезпечення передбачає, що керівництво може диференціювати розмір премій поліцейських, зокрема (але не виключно) з урахуванням якості та обсягу виконаних завдань. Тому обґрунтованих підстав вимагати, щоб керівництво преміювало усіх працівників однаково, чи принаймні нарівні з іншим працівниками немає, адже розмір премії залежить як від фінансових можливостей органу, так і від результатів/продуктивності виконання посадових обов`язків конкретним поліцейським. Щодо останнього, то чітких критеріїв/нормативів тут бути не може (з огляду на завдання і функції, які покладено на ГУ НП, особливості посадових обов`язків кожного з працівників). Однак, з огляду на те, що премія пов`язується з результатами службової діяльності, професійними заслугами, тощо, то за наявності зауважень чи недоліків у роботі керівник вправі зменшити працівникові розмір його премії за підсумками місяця.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у даній частині.
При цьому, не може бути задоволена вимога позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок позивачу розміру вихідної допомоги при звільненні зі служби в поліції з урахування щомісячної премії 53,148% за лютий, березень та квітень 2020 року, та виплатити на користь позивача її різницю, оскільки, як видно з розрахунку вихідної допомоги при звільненні, позивачу премія була врахована у розмірі 55,177%.
Згідно частини п`ятої статті 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.
Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право - конкретизоване у законах України.
Аналогічну ідею закріплено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 13 Конвенції під назвою "Право на ефективний засіб юридичного захисту" вказує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відтак, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки судове рішення оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в іншій частині позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі   02 липня 2021 року.

Головуючий	 	 	Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Шидловський В.Б.