ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

15 липня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №591/8106/19 
Номер провадження 22-ц/816/959/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.,
учасники справи: 
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачі: Сумська міська рада, ОСОБА_3 ,
третя особа – Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвоката Мазнєвої Світлани Григорівни на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2021 року в складі судді Шелєхової Г.В., постановленого в м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 12 квітня 2021 року,

                                                         в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду з позовом у грудні 2019 року, позивачі просили суд визнати незаконним і скасувати повністю рішення Сумської міської ради від 26.09.2018 року № 3819 – МР «Про надання земельної ділянки у власність учаснику АТО ОСОБА_3 » яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910136600:08:011:0036 (протокол Ради учасників антитерористичної операції та членів сімей загиблих учасників антитерористичної операції при міському голові від 07.07.2016 року № 27). Категорія та функціональне призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови Сумської міської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Покласти на відповідачів судові витрати.
Свій позов мотивують тим, що вони є співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, на якій це нерухоме майно розташовано. Вказує, що біля вказаного домоволодіння розташований луг, прилеглий до річки Псел, який, згідно генерального плану м. Суми, перебуває в рекреаційній зоні та зоні охоронюваного ландшафту. Вказана територія протягом 80-ти років підтоплювалася під час весняних повеней в зв`язку з чим вони та їх родина змушені були завести на цей лук ґрунтів більше 30 т. щоб відновити змитий родючий шар цих ґрунтів та сформувати частину луку таким чином, щоб запобігти подальшому підтопленню. В подальшому позивачі висадили на цій території більше 20 дерев та 30 кущів. Зазначають, що вони неодноразово зверталися до Сумської міської ради та її виконавчих органів з проханням надати облаштовану частину земельної ділянки площеб близько 0.4 га їм у власність, проте отримали відповідь про те, що вказана земельна ділянка є підтоплюваною, перебуває у прибережній смузі р. Псел, в зеленій зоні і не може бути надана жодній особі. Вказують, що згодом вони дізналися про те, що спірна земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_3 який є учасником АТО. Зазначають, що незважаючи на їх неодноразові звернення до Сумської міської ради з приводу надання їм у власність спірної земельної ділянки вони розглянуті не були, однак рішенням Сумської міської ради  № 1691 – МР від 25.01.2017 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок учасникам АТО.  Вказують, що надання у власність за оскаржуваними рішеннями спірної земельної ділянки відбулось з порушенням містобудівної документації м. Суми.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не обґрунтували порушення свого права відповідачами, оскільки спірна земельна ділянка не перебувала в їх користуванні, їм не було надано дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність. При цьому відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачі не оскаржували. Крім того, при прийнятті оскаржуваного рішення будь-які заяви позивачів щодо спірної земельної ділянки на розгляді в Сумській міській раді не перебували, а надання спірної земельної ділянки у власність відповідачу ОСОБА_3 не створює перешкод позивачам у користуванні земельною ділянкою, що перебуває у їх власності та розташована біля спірної земельної ділянки.
Не погоджуючись з вказаним рішенням представник позивачів – адвокат Мазнєва С.Г. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне встановлення судом обставин справи, застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що здійснюючи облаштування спірної ділянки позивачі мали правомірні очікування відносно того, що саме вони зможуть скористатись правами безоплатної приватизації на зазначену земельну ділянку, однак отримали відмову з боку посадових осіб Сумської міської ради. Вказують, що зі змісту рішення Сумської міської ради від 27.03.2013 року № 2224-МР вбачається, що тимчасово, до розроблення детальних планів територій зупинено розгляд питань щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам. Вказує, що заява позивачів з приводу спірної земельної ділянки так і не була розглянута. Зазначає, що дії Сумської міської ради по відношенню до позивачів є недобросовісними, оскільки їм не було надано достовірної інформації. Вказують, що скасування рішення про надання спірної земельної ділянки у власність є підставою для внесення відповідних змін до державного реєстру речових прав. Вказують що спірна земельна ділянка частково перебуває в рекреаційній зоні та зоні охоронюваного ландшафту. Зазначають, що віднесення спірної земельної ділянки до земель з цільовим призначенням: землі житлової та громадської забудови не відповідає її фактичному цільовому призначенню з огляду на те, що до її складу входять інші категорії земель, а саме: землі рекреаційного призначення та землі історико – культурного призначення, що віднесені до особливо цінних земель. Вказує, що Сумська міська рада неправомірно змінила цільове призначення спірної земельної ділянки, а саме з порушенням встановленого порядку. Зазначає, що позивачі враховуючи принцип правової визначеності не оскаржували рішення Сумської міської ради про відмову у наданні їм дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки отримали рішення Сумської міської ради тимчасову заборону на відведення земельних ділянок будь – кому в зазначеному ними місці. Вказують, що через надання у власність спірної земельної ділянки відповідачу ОСОБА_3 вони позбавлені можливості користуватися природними об`єктами права власності українського народу як громадяни України. 
Відзив на апеляційну скаргу  від відповідача ОСОБА_4 до суду не надходив.
Від відповідача Сумської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому остання не погоджується з доводами, що викладені в ній та зазначає, що позивачами не було надано доказів на підтвердження своїх порушених прав та інтересів, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність відповідачу було погоджено всіма контролюючими органами. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Від представника третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просить суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник позивачів  в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.
Представник Сумської міської ради в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив в її задоволенні відмовити.Поясн ОСОБА_5 ,що представлений ОСОБА_3 проект землеустрою не містить обмежень щодо не можливості використання землі для забудови. 
Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просив в її задоволенні відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 є учасником бойових дій та отримує пенсію за особливі заслуги перед Україною (а.с.23, 30).
Із витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.12.2013 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками земельних ділянок з кадастровими номерами 5910136600:08:011:0052 та 5910136600:08:011:0053 (а.с. 27-28).
Відповідно до договору дарування від 25.09.2000 року ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 38/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних, господарчих та побутових будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 (а.с.29).
29.04.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Сумської міської ради із заявою про надання їх у власність в рівних частинах на умовах приватизації та надання дозволу на розроблення необхідної землевпорядної документації для передачі у власність (технічної документації чи проекту землеустрою) земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , приблизною площею 0,04 га для використання під будівництво та обслуговування жилого будинку, будівель і споруд. (а.с. 31-32).
29.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Сумської міської ради із заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 35 зворотна сторінка).
26.07.2017 року ОСОБА_1 було надано відповідь, в якій останнього поінформовано про рішення Сумської міської ради від 27.03.2013 року № 2224-МР «Про заходи щодо впорядкування роботи деяких управлінь міської ради в період розробки детальних планів територій житлових районів, мікрорайонів та кварталів нової забудови міста Суми» (а.с. 35).
Згідно з рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 року № 2180 – МР затверджено містобудівну документацію «План зонування території міста Суми» (а.с. 36).
24.06.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Сумської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.135).
Рішення Сумської міської ради від 25.01.2017 року № 1691 – МР надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність учасникам АТО для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зокрема, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1000 га (а.с. 24).
Рішенням Сумської міської ради від 26.09.2018 року № 3819 – МР затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910136600:08:011:0036 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (а.с.25).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 29.10.2018 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5910136600:08:011:0036 (а.с. 26).  
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.12.2007р.  задоволено позов ОСОБА_3 до  ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про погодження меж земельної ділянки виділеної ОСОБА_3 . 
Як вбачається з матеріалів справи позивачі оскаржуючи рішення Сумської міської ради з приводу виділення у власність земельної ділянки фізичній особі ОСОБА_3 обґрунтовують порушення їх прав, тими обставинами, що вони позбавлені можливості користуватися природними об`єктами права власності українського народу, як громадяни України, оскільки спірна земельна ділянка частково перебуває в рекреаційній зоні та зоні охоронюваного ландшафту. Крім того, свої доводи вони також обґрунтовують порушенням процедури прийняття рішення Сумською міською радою оскільки на думку позивачів вказаним відповідачем було неправомірно змінено цільове призначення спірної земельної ділянки, з огляду на те, що до її складу входять інші категорії земель, а саме: землі рекреаційного призначення та землі історико – культурного призначення, що віднесені до особливо цінних земель. 

При цьому позивачі доводять також порушення своїх приватноправових прав тими обставинами, що ними здійснювалося користування спірною земельною ділянкою шляхом висадження кущів та дерев, а також тим, що фактично вони також мали намір отримати у власність спірну земельну ділянку.
Наведене свідчить про наявність у сторін приватноправових правовідносин з приводу володіння земельною ділянкою, а тому наявний між сторонами спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. 
Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить серед яких:  розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів.
Пунктом б частини 1 ст. 81 Земельного кодексу України визначено, що  громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;
Частиною 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. 
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено ст. 118 ЗК України. 
З матеріалів цивільної справи вбачається, що процедура надання спірної ділянки у власність ОСОБА_3 відбулася у відповідності до порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянам, що встановлений ст. 118 ЗК України, оскільки позивачем було отримано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на підставі вказаного дозволу було розроблено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та погоджено в установленому порядку. В подальшому рішенням Сумської міської ради затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, Сумською міською радою було дотримано вимоги чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що Сумська міська рада не мала права передавати у власність ОСОБА_3 спірну земельну ділянку, оскільки спірна земельна ділянка частково перебуває в рекреаційній зоні та зоні охоронюваного ландшафту, а тому позивачі позбавлені можливості користуватися природними об`єктами права власності українського народу, як громадяни України, оскільки завідомо знаючи про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою для передачі земельної ділянки у власність, позивачі не скористалися своїм правом та не оскаржили дане рішення в судовому порядку. Більш того, позивачі фактично погодилися з даним рішенням Сумської міської ради, оскільки також подали заяви про надання їм дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки. 
Крім того, відповідно  до акту перевірки  дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом – земельної ділянки від 06.09.2019р. ГУ Держгеокадастру у Сумській області під час перевірки встановлено факт часткового захоплення  спірної земельної ділянки шляхом встановлення паркану, але   згідно пояснень ОСОБА_1 , особу яка встановила паркан не  встановлено.  
Парканом огороджено частину земельної ділянки, яка  знаходиться на землях житлової та громадської забудови, і на цю частину ділянки  претендують позивачі, які не використали свої право на  безоплату приватизацію земельних ділянок.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, доказів того, що позивачі користувалися спірною земельною ділянкою останніми до суду надано не було. Доводи стосовно того, що ними було посаджено на спірній земельній ділянці дерева та кущі не є свідченням користування спірною земельною ділянкою з боку позивачів, оскільки  з доводів апеляційної скарги вбачається, що вказана висадка відбулася з метою проведення благоустрою спірної ділянки, а не її фактичного використання.
Крім того, в ході судового розгляду було встановлено, що фактично не вся спірна земельна ділянка розташована в зоні охоронюваного ландшафту, а лише її частина, інша частина земельної ділянки віднесена до категорії земель житлової та громадської забудови.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду стосовно того, що відповідачами не було доведено порушення їх цивільних прав та інтересів в зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення, оскільки спірна земельна ділянка не перебувала в їх користуванні, розробка проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність ними не здійснювалось, будь яких дій з метою захисту  своїх прав до Сумської міської ради з приводу не розгляду в установленому порядку їх заяв про виділення  їм земельної ділянки в судовому порядку не оскаржили притому, що вже з липня  2017 року їм було відомо намір ОСОБА_6   отримати у власність земельну ділянку у зв`язку з чим виникав судовий спір з приводу узгодження меж  земеленої ділянки із ними, як власниками сусідських  земельних ділянок.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд
                                                       
                                                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвоката Мазнєвої Світлани Григорівни залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2021 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено  16 липня 2021 року.

Головуючий -                                                                                          С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                       В.І. Криворотенко

                                                                                                                  Т.А. Левченко