Справа № 354/1019/19 
Провадження № 22-ц/4808/872/21 
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук  Т.Л. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого                Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач) 
суддів:                 Бойчука І.В., Девляшевського В.А.                
секретаря                Капущак С.В.
з участю                  ОСОБА_1 її представника адвоката Брайляк Е.Я.
представника        Ворохтянської селищної ради Білоуса Я.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про поновлення батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яремчанського міського суду від 08 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Ваврійчук Т.Л. у м. Яремче, 
ВСТАНОВИВ:        
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась   в суд з позовом до Служби у справах дітей виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про поновлення батьківських прав. 
Позовні вимоги мотивовані тим,  що рішенням Яремчанського міського суду від 09 серпня 2016 року її позбавили батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 . 22 листопада 2016 року рішенням Яремчанської міської ради від №128 опікуном над дітьми було призначено її матір ОСОБА_4  та рішення міської ради №28 від 26.03.2019 року її матір було звільнено від обов`язків опікуна та вирішено влаштувати дітей до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області.16.10.2019 року дітей було влаштовано у прийомну сім`ю. На даний час обставини, які були підставою для позбавлення її батьківських прав відпали. 02.10.2019 року вона уклала шлюб із ОСОБА_5 , влаштувалась на роботу, у будинковолодінні за місцем її проживання, що належить її матері був зроблений ремонт та створені належні умови для проживання та виховання дітей. За час перебування синів у реабілітаційному центрі вона їх навідувала, між нею та дітьми склались доброзичливі стосунки, її чоловік має намір усиновити усіх її дітей, працює на посаді машиніста котельні та позитивно характеризується за місцем проживання. Просить її ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 поновити батьківські права стосовно неповнолітніх дітей: сина- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженців АДРЕСА_1 , Яремчанської міської ради Івано-Франківської області.
Рішенням Яремчанського міського суду від 08 квітня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що проживання синів разом з нею відповідатиме інтересам дітей. Крім того, вона має можливість забезпечувати їм належні умови проживання, повною мірою займатись їхнім вихованням. Поганих звичкок не має, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до синів. Вказує, що діти не повинні бути розлучені з сім`єю. 
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скаргу.
Представник Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району заперечив доводи апеляційної скарги, вважає рішення суду обґрунтованим і законним, а тому просить залишити його без змін. 
Представник Служба у справах дітей виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що поведінка та спосіб життя позивачки значно змінився після позбавлення батьківських прав. Однак, неповнолітні діти позивачки адаптувались у сім`ї батьків вихователів де створені всі належні умови для їх повноцінного і гармонійного розвитку.
Ухвалене судом першої інстанції рішення є передчасним і не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_1 від 28.01.2010 року та серії НОМЕР_2 від 09.01.2014 року, що видані виконкомом Ворохтянської селищної ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області(а.с. 5-7)
       Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 09.08.2016 року ОСОБА_1 було позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: синів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнуто з неї аліменти на утримання дітей(а.с. 11-12).
Рішенням Яремчанської міської ради №128 від 22.11.2016 року «Про надання статусу дітям та встановлення опіки» опікуном над дітьми було призначено їх бабусю - ОСОБА_4 .
Відповідно до рішення міської ради №28 від 26.03.2019 року «Про припинення опіки» ОСОБА_6 було звільнено від обов`язків опікуна над малолітніми онуками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та вирішено влаштувати дітей до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області. 16.10.2019 року дітей було влаштовано у прийомну сім`ю (а.с. 11-12).
02.10.2019 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 та змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».
З довідки №1114 від 15.09.2020 року, виданої виконкомом Ворохтянської селищної ради вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом із нею проживають її мати ОСОБА_4 , донька ОСОБА_9 , 2017 року народження та чоловік ОСОБА_5 .
З характеристики виданої Ворохтянською селищною радою за №02-18/332 від 17.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 зарекомендувала себе з посередньої сторони, не користується авторитетом серед громадськості, офіційно не працює, проживає разом із матір`ю та чоловіком, троє її дітей перебувають у реабілітаційному центрі, відносно двох старших дітей позбавлена батьківських прав. Протягом 2019 року відсутні випадки вживання алкоголю, виявляє бажання повернутись до батьківських обов`язків.
Відповідно до характеристик, виданих КП «Селищне Комунальне Підприємство» за №56/20 від 15.10.2020 року та № 73/21 від 15.03.2021 року ОСОБА_1 працює у вказаному підприємстві з 01.07.2020 року на посаді прибиральниці територій. За час роботи зарекомендувала себе позитивно, працює старанно, не допускає порушень правил внутрішнього трудового розпорядку. 
Згідно довідок про доходи №58/20 від 23.10.2020 року та № 72/21 від 05.03.2021 року заробітна плата ОСОБА_1 у КП «СКП» за період з липня 2020 року по лютий 2021 року становить 34369,48 грн.
Згідно довідки про доходи від 26.11.2019 року мати позивача ОСОБА_4 працює на посаді мийника посуду у ДЗ санаторій «Гірське повітря» і її заробітна плата за період з липня по грудень 2018 року становить 15858,00 грн.
З акту обстеження матеріально-побутових умов від 14.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 разом із чоловіком проживають у будинку батьків по АДРЕСА_1 , підсобне господарство не ведуть. Вказаний будинок потребує покращення житлових умов, опалення пічне, водовідведення та каналізація відсутні.
       В акті обстеження матеріально-побутових умов від 16.01.2020 року зазначено, що ОСОБА_1 офіційно ніде не працює, проживає у будинку матері, з окремим входом по АДРЕСА_1 , який потребує покращення. На даний час проводиться ремонт даної частини будинку, утеплення, встановлюється гіпсокартон, виконуються внутрішні інтер`єрні роботи, встановлена нова підлога, у будинку є два розкладні дивани.
       В акті обстеження матеріально-побутових умов від 16 вересня 2020 року вказано, що позивач працює у КПК «СКП» на посаді прибиральник вулиць, проживає у будинку матері з окремим входом, веде підсобне господарство. У даному житлі проведений ремонт: є чотири дивани в двох кімнатах, є телевізор, опалення пічне, житло придатне для проживання.
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 01.12.2020 року сім`я позивача займає житлову площу 32 кв.м. у будинку по АДРЕСА_1 . Із наявних двох кімнат ОСОБА_1 спроектувала три кімнати і кухню, розділивши кімнати гіпсокартонними перегородками. ОСОБА_1 працює у КП «СКП» на посаді прибиральника вулиць та отримує дохід у розмірі 4100 грн. на місяць. На момент проведення обстеження малолітньої доньки ОСОБА_10 , 2017 року народження не було вдома, не виявлено дитячих іграшок та речей побутового вжитку. ОСОБА_1 вказала, що донька перебуває у родичів щодня зранку до вечора.
З долучених до вказаного акту фотоматеріалів вбачається, що на час проведення обстеження у будинку ОСОБА_1 помітні наявні покращення житлово-побутових умов, облаштовано окремі кімнати для проживання доньки та синів. У будинку наявні три дивани та шафа, помітно мінімум дитячих речей та іграшок, відсутнє належно обладнане місце для підготовки дітьми домашніх завдань та виконання уроків.
Згідно повідомлення Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області №14/01-17 від 10.01.2020 року неповнолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували у центрі в період з 11.03.2019 року по 16.10.2019 року і позивачка відвідувала їх за місцем знаходження.
З повідомлення Служби у справах дітей Верховинської районної державної адміністрації №197/01-32/01 від 03.11.2020 року вбачається, що відповідно до розпорядження голови Верховинської райдержадміністрації від 16.10.2019 року «Про влаштування до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_11 на виховання та спільне проживання дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » дітей влаштовано до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_11 за адресою смт. Верховина Івано-Франківської області. У сім`ї ОСОБА_11 створені всі належні умови для повноцінного і гармонійного розвитку, діти зростають в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Хлопці звикли проживати в сім`ї і називають ОСОБА_11 своєю матір`ю. 
Згідно з висновком органу опіки та піклування Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 13 жовтня 2020 року орган опіки та піклування, зазначив, що ОСОБА_1 необхідно покращити умови проживання сім`ї та вважає за недоцільне поновлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.
Конституція України забороняє втручання в особисте і сімейне життя фізичних осіб, крім випадків, передбачених нею (статті 32), та проголошує, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою(стаття 51).
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.
Конвенція про права дитини, у якій закладено принцип інтересів дитини понад усе, ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року.
Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.
Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.
Так, ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13), установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.
Також ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 рокуу справі «М. С. проти України», (заява № 2091/13) та у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, § 100) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).
На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.
ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.
При цьому, у конкретній ситуації враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 52).
Суд першої інстанції, вирішуючи спір у цій справі на вищевказані норми права та практику ЄСПЛ уваги не звернув, інтересів дітей щодо збереження їх зв`язків із сім`єю не врахував, не сприяв возз`єднанню дитей зі своєю матір`ю, формально підійшовши до вирішення справи, пославшись лише на висновок органу опіки та піклування, який має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини п`ята, шоста статті 19 СК України). Суд мав його оцінити у сукупності з іншими доказами, які містяться у матеріалах справи.
Відповідно до рішення   Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 09.08.2016 року ОСОБА_1 було позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: синів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнуто з неї аліменти на утримання дітей у зв`язку із тим, що позивачка ухилялась від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітніх дітей, не цікавився їх життям, розвитком та здоров`ям, не займалась їх вихованням, матеріально не забезпечувала.
Судом апеляційної інстанції на підставі належних та допустимих доказів встановлено, що позивачка змінила поведінку щодо виконання батьківських обов`язків, працевлаштована, позитивно характеризується, одружилась, народила ІНФОРМАЦІЯ_5 доньку ОСОБА_10 , цікавився життям синів ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , переживає за їх здоров`я, створила належні матеріальні умови для їх проживання та розвитку, намагається з ними зустрітись незважаючи на перешкоди, які чиняться сторонніми особами.
Ці обставини свідчать про невідворотні бажання позивачки на відновлення материнських прав, збереження сімейних зв`язків, які можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, зокрема у разі, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною.
Крім того, суд першої інстанції не врахував поведінку позивачки, її намагання та бажання виправити ситуацію, яка склалася, і продовжувати виховувати своїх синів та турбуватися про них, про що також свідчить і поданий нею позов про поновлення батьківських прав.
Ураховуючи наведене,колегія суддів відхиляє  висновок органу опіки та піклування  Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 13 жовтня 2020 року про те, що ОСОБА_1 необхідно покращити умови проживання сім`ї та вважає за недоцільне поновлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, оскільки такий виновок спростовується встановленим письмовими доказами у цій справі та суперечить інтересам неповнолітніх дітей.
Разом з тим, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, не здійснив всебічного з`ясування обставин справи і ефективної перевірки доводів позивача, не з`ясував чи підтверджені вони належними, допустимими та достатніми доказами, що дало б змоги підтвердити або ж відхилити існування «серйозного ризику» щодо поновлення батьківських прав при застосуванні положень статті 169 СК України у контексті обставин цієї справи.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене при неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки, викладених у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, тому оскаржуване рішення необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .
       Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Яремчанського міського суду від 08 квітня 2021 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Служби у справах дітей виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про поновлення батьківських прав задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку смт. Ворохта Надвірнянського району Івано-Франківської області в батьківських правах щодо дітей: сина ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 уродженців смт. Ворохта, вул. Руднєва, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області
Постанову суду направити органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей Ворохтянській селищній раді Надвірнянського районну Івано-Франківської області для відома.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.
Повний текст складено 30 липня 2021 року.
Судді:                                                        В.Д.Фединяк                                                                                         І.В.Бойчук
                                                               В.А.Девляшевський